Дата документу 20.04.2022 Справа № 334/1826/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1826/19 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/903/22 Баруліна Т.Є.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

За участю секретаря:Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за відчуження предмету спільної сумісної власності без згоди чоловіка,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя, посилаючись на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 познайомились через спільних друзів у 2001 році.

Дружні стосунки перетворились у щирі почуття, і після подорожі у 2007 році до автономної республіки Крим, з 31.08.2007 року позивач та відповідач почали проживати разом.

Зазначає, що з метою накопичення заощаджень, для придбання власного житла вони проживали у квартирі прабатьків ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, в соціальних мережах опубліковані спільні фотографії позивача та відповідача, датовані до моменту кладенні шлюбу.

ОСОБА_4 (баба позивача) та ОСОБА_5 (дід позивача) самостійно сплачували за житлово-комунальні послуги та надавали харчів молодій сім`ї, оскільки знали про їх бажання придбати власну квартиру.

За час сумісного проживання між сторонами склалися усталені відносити, що притаманні подружжю, вони мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, вели спільне господарство, несли спільні витрати, придбавали майно, спільно подорожували.

Зазначає, що 29.06.2010 року ними була придбана двокімнатна квартира загальною площею 43,61 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що була зареєстрована за відповідачем, в якій вони разом проживали.

Вказує, що спільними коштами та зусиллями вони здійснили ремонт перед заселенням та облаштували придбану квартиру, після чого 11 червня 2011 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_6 .

Протягом останнього року стосунки позивача з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки.

Починаючи з грудня 2018 року відповідач не допускає позивача з донькою до квартири та вона вимушена проживати у родичів.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Вказує, що відповідні дії відповідача порушують права та законні інтереси позивача.

Враховуючи, що спірна квартира була придбана за час проживання сторін однією сім`єю, за спільні кошти, тому позивачу належить 1/2 частина двокімнатної квартири.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд встановити факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 31.08.2007 року по 11 червня 2011 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 43,61 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи стягнути з відповідача.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за відчуження предмету спільної сумісної власності без згоди чоловіка, яку обґрунтовує тим, що позивачка вірно визначила, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року.

На теперішній час у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В період шлюбу, 08.09.2017 року ними був придбаний автомобіль KIA CEED загальний легковий хетчбек, зеленого кольору 2009 року випуску, та був поставлений на реєстраційний облік на власника ОСОБА_2 .

Вказаний автомобіль знаходився в їхньому спільному користуванні.

Приблизно у січні 2018 року відносини між ними погіршилися, проте до серпня вересня 2018 року він намагався зберегти родину і відновити нормальне життя з ОСОБА_2 . Тобто з січня 2018 року до серпня 2018 року відносини між ними то налагоджувались, то знову погіршувалися з ініціативи відповідача, яка була помічена у подружній зраді, втому числі спільному відпочинку на морі з іншим чоловіком.

Зазначає, що приблизно у травні 2018 року ОСОБА_2 здійснила відчуження вказаного транспортного засобу, не повідомивши його про це та не отримавши його згоди.

Вказує, що ОСОБА_6 відмовилась віддати йому половину коштів за автомобіль. Окрім того, вона забрала оригінали документів на квартиру, яка також є предметом судового розгляду, хоча була придбана ним до шлюбу.

Оскільки транспортний засіб був придбаний у шлюбі, то він на час перебування у власності ОСОБА_2 був спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію вартості 1/2 частини предмету спільної сумісної власності транспортного засобу KIA CEED загальний легковий хетчбек, зеленого кольору 2009 року випуску, який було відчужено без його згоди в сумі 98 480 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за відчуження предмету спільної сумісної власності без згоди чоловіка об`єднано з первісними позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2021 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя відмовлено.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за відчуження предмету спільної сумісної власності без згоди чоловіка відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини та надані докази, які мають значення для справи. Суд дійшов помилкового висновку що на момент поділу майна, спірний автомобіль відсутній, а отримані кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї. Не враховано, що ОСОБА_2 та її представник визнали факт припинення шлюбних відносини між сторонами з січня 2018 рок (автомобіль відчужено 03 квітня 2018 року). Залишилось поза увагою, що кошти від продажу автомобіля остання залишила собі, а зовсім не витратила. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову, ухвалити в цій частині нове рішення та стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію вартості 1/2 частині предмету спільної сумісної власності транспортного засобу в сумі 98 480,00 грн.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних заяв, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено правових підстав для їх задоволення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 11.06.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб,серія НОМЕР_1 від 11.06.2011, виданий Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 240.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась дочка ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 28.01.2015 року, актовий запис № 100.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили 03.12.2019 року.

29.06.2010 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , копія якого надана суду, а також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією технічного паспорту на зазначену квартиру.

Згідно п.2, 4 цього договору вбачається, що за домовленістю сторін продаж зазначеного майна здійснено за 26 000,00 грн. та покупець свідчить, що майно придбається поза шлюбом.

Згідно звіту про оцінку майна, відповідно до якого оціночна ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 станом на 06.08.2018 року становить 332 665,00 грн.

На підтвердження факту проживання сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, в період часу з 31.08.2007 року по 11.06.2011 року позивачкою надані фотознімки з відпочинку, а також скріншоти сторінок з соціальних мереж які датовані Аланья літо 2008 02.06.2010, 01.03.2011.

Також, позивачка надала проїзні документи сумісного відпочинку з відповідачем.

Відповідно до ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Згідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього кодексу.

З наданих сторонами та досліджених судом першої інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог про встановлення факту проживання її та ОСОБА_1 , як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу посилалася на фотокарти, де вони перебувають на відпочинку, в гостях, на весіллі, свідоцтва про шлюб друзів, та проїзні квитки на поїзд, а також на покази свідків.

Відповідно до укладеного між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 29.06.2010 року квартири АДРЕСА_3 , в п. 4 зазначено, що покупець свідчить, що майно придбається поза шлюбом.

З паспортів сторін вбачається, що ОСОБА_1 був зареєстрований з 21.07.1998 року по АДРЕСА_4 , а 14.10.2010 знятий з реєстрації та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 зареєстрована з 17.05.2001 року по АДРЕСА_5 , до цього часу.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність усталених між сторонами відносин притаманних подружжю.

При цьому, взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Зазначені правові позиції викладені у постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019, у постанові Верховного Суду у справі № 303/2865/17 від 19.03.2020, у постанові Верховного Суду у справі №738/1452/17 від 06.04.2020, у постанові Верховного Суду у справі № 522/10333/19 від 01.11.2021.

Дослідивши надані сторонами докази, допитавши свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_2 не надала доказів, які б свідчили про спільне ведення господарства між сторонами, докази про спільне придбання майна (чеки, квитанції, довідки), а в договорі куплі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 ., нотаріусом зазначено, що квартиру ОСОБА_1 придбав поза шлюбом.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України вважати майно (квартиру) такою, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Перевіряючи вимоги зустрічного позову судом першої інстанції встановлено наступне.

18.11.2019 року на адресу суду надійшов лист Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області від 14.11.2019, за № 31/8-5484 в якому зазначено, що згідно бази даних підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів», станом 14.11.2019 року за ОСОБА_2 , 08.09.2017 року на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ 2341РСЦ МВС в Запорізькій області № 2341/2017/616133 від 08.09.2017 року був зареєстрований автомобіль KIA CEED, держ. № НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 . 03.04.2018 року зазначений транспортний засіб був перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 2342 РСЦ МВС в Запорізькій області № 2342/2018/885695 від 03.04.2018р. Також надали копію зазначеного договору купівлі-продажу, відповідно до якого автомобіль відчужено за 194 898,78 грн. (а.с.139,140)

ОСОБА_1 надав довідку судового експерта Булейко О.А. від 10.09.2019 року про середню по Україні ціну продажу вживаного аналогічного автомобілю КІА CEED загальний легковий хетчбек В, зеленого кольору 2009 року випуску, відповідно до його випуску, станом на 10.09.2019 року становить 7870,00 доларів США, що при курсі НБУ на 10.09.2019 року становить 196 960,00 гривень.(а.с.90)

Отже, 08.09.2017 року на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ 2341РСЦ МВС в Запорізькій області № 2341/2017/616133 від 08.09.2017 року був зареєстрований автомобіль KIA CEED, держ. № НОМЕР_3 , за ОСОБА_2 .

Зазначене свідчить про те, що спірний автомобіль придбаний під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

03.04.2018 року ОСОБА_2 було відчужено спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу автомобіля, під час укладеного шлюбу.

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 року, тобто через 1 рік та 6 місяців після продажу автомобіля. Позивач не оскаржував даний договір, тобто договір укладений в інтересах сім`ї.

Оскільки позивачем не доведено, що отримані ОСОБА_2 кошти були використані не в інтересах сім`ї та не на її потреби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент поділу майна, спірний автомобіль відсутній, а отримані кошти від продажу автомобіля були використані в інтересах сім`ї та на її потреби, тому зустрічний позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь розміру компенсації за відчуження автомобіля у сумі 98 480 грн., не підлягає задоволенню.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у подружжя були кошти і продаж автомобіля не мав сенсу, не може бути безспірним доказом на спростування висновків суду та не є доказом приховування коштів відповідачем.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2021 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 25 квітня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко