Справа №751/9515/21
Провадження №4-с/751/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцова Олена Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів»,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021 № 65076210, винесену головним державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцовою О.В. та зобов`язати останню повернути виконавчий лист № 751/9704/13-ц від 14.11.2013 ТОВ «ФК «ЄАПБ»; визнати поважними причини пропуску терміну на подання даної скарги та поновити вказаний термін.

Вимоги скарги мотивовано тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021, головним державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцовою О.В. відкрито виконавче провадження № 65076210 за виконавчим листом № 751/9704/13-ц. Вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки виконавчий лист має строк пред`явлення до виконання до 20.10.2014. Оскільки за даними виконавчого листа термін пред`явлення його до примусового виконання сплинув, державний виконавець згідно вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2021 року) повинен був повернути виконавчий лист ТОВ «ФК «ЄАПБ» у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення його до виконання. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021 йому не вручалась, про її існування стало відомо випадково 15.12.2021, що свідчить про поважність причин пропуску терміну на оскарження вказаної постанови.

Ухвалою судді від 24.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Від головного державного виконавця Воронцової О.В. на адресу суду надійшли заперечення (а.с. 34-62). Зазначає, що виконавче провадження відкрито 09.04.2021 на підставі заяви стягувача відповідно до ст.ст. 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження». До заяви стягувачем було додано копію постанови старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношева Д.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.10.2020 ВП № 51333420. Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 направлено відповідно до вимог ст.. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованою кореспонденцією за адресою, вказаною у виконавчому документі. Вказану постанову боржник одержав 22.04.2021. Таким чином, твердження боржника, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому не вручалась, та про те, що про існування цієї постанови йому, начебто, стало відомо випадково 15.12.2021, не відповідає дійсності. Відповідно до п. 5 цієї постанови, вона може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», а саме протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.04.2021 № 65076210 закінчився ще 05.05.2021. Також повідомляє, що згідно інформації про виконавче провадження зазначений виконавчий документ з 08.06.2016 по 07.10.2020 перебував на виконанні у міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.10.2020 ВП № 51333420 виконавчий документ був повернутий стягувачу з зазначенням строку для повторного пред`явлення для виконання до 07.10.2023. Тому, у задоволенні скарги ОСОБА_1 просить відмовити.

Від представника заінтересованої особи - ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшли заперечення на скаргу (а.с. 16-32). Зазначають, що державний виконавець, керуючись ст.ст. 4, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65076210 в рамках чинного законодавства, а скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підтверджена доказами, що мають істотне значення, а відтак не підлягає задоволенню. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк давності пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. 07.10.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 751/9704/13-ц, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 14.11.2013 до 07.10.2023.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У матеріалах справи наявна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» про розгляд справи у відсутність їх представника.

Суд, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за їх відсутності, оскільки неявка учасників розгляду не є перешкодою для розгляду даної скарги.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону 1404 зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 120, 122, 123 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов, наприклад, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03. У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі ОСОБА_11 проти України (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та Трух проти України (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Скаржник зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 65076210 від 09.04.2021 йому не направлялась, про існування постанови стало відомо випадково 15.12.2021, що свідчить про поважність причин пропуску терміну на оскарження вказаної постанови.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, копії оскаржуваного рішення державного виконавця направлялись сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією (а.с. 48, 51-53), яку ОСОБА_1 отримав 22.04.2021 (а.с. 54)

За таких обставин, скаржник про можливе порушення свого права дізнався 22.04.2021, але до суду звернувся лише 15.12.2021, пропустивши строк для звернення до суду зі скаргою про скасування постанови головного державного виконавця Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцової О.В. від 09.04.2021.

Отже, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для залишення скарги без розгляду, оскільки остання подана після спливу визначеного законом строку, скаржник не довів того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у нього не було можливості, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 126, 127, 247, 353, 354, 447, 449-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця, заінтересовані особи: головний державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцова Олена Володимирівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» - залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали, протягом того ж строку з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24.11.2022

Суддя І. В. Яременко