Головуючий у І інстанції Машкевич К.В.
Провадження № 22-ц/824/7356/2022 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Гуля В.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року про передачу на розгляд Шевченківського районного суду міста Києва справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого написунотаріусатаким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Голосіївського районного суду м. Києва.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у ч. 12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу та передаючи справу на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, виходив з того, що до позовної заяви додано копію постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Суліми О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05 січня 2022 року, винесену в рамках виконавчого провадження № 68018363, зі змісту якої вбачається, що позивач ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, за відомостями податкової служби отримує доходи у ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (), яке знаходиться за адресою: 01032, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Назарівська, 3, куди направлено постанову приватного виконавця для виконання (п. 7 постанови), що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, та є місцем виконання оспорюваноговиконавчого документу в розумінні ст.ст. 24, 68 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, судом зазначено, що оскільки до матеріалів справи не додано жодних доказів того, що на території Голосіївського району м. Києва проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 68018363 з примусового виконання оспорюваноговиконавчого напису № 40747, виданого 18 листопада 2021 року, даний спір за підсудністю відноситься до Шевченківського районного суду міста Києва за місцем проведення виконавчих дій.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ст. 24 цього Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання судового рішення є місце проживання боржника, місце його перебування, роботи або місце знаходження його майна.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 29.10.2020 у справі № 263/14171/19.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Голосіївського району міста Києва.

При цьому, позивачем до позову долучено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2021 року та постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 29.12.2021 року, відповідно до змісту яких їх копії направлено боржнику (позивачу) для виконання за адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Дані постанови позивачем, як боржником, були отримані за вищевказаною адресою, що свідчить про те, що виконавчі дії вчиняються і у Голосіївському районі м. Києва.

Таким чином, позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва за місцем реєстрації свого проживання у Голосіївському районі м. Києва.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позов подано до суду за місцем виконання виконавчого напису, яким, в тому числі, є місце проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України, звернення позивача з цим позовом до Голосіївського районного суду м. Києва відповідає вимогам діючого процесуального закону.

Суд першої інстанції на вищенаведені обставини належної уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва, за місцем звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 .

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Голосіївським районним судом м. Києва ухвалу від 18 квітня 2022 року про передачу справи на розгляд іншому суду постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: