УХВАЛА

06 грудня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей"

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, заподіяної працівником в сумі 186 715, 00 грн.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

відповідач: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником в сумі 186 715, 00 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.12.2022.

29.11.2022 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, у зв`язку зі сплатою заборгованості перед позивачем в сумі 186 715, 00 грн. Також, відповідач просить суд повернути позивачу сплачену суму судового збору.

30.11.2022 від представника позивача до суду надійшла заява про закриття провадження по справі, у зв`язку із виконанням відповідачем зобов`язань та відмовою позивача від позову. Крім того, представник позивача у заяві просить суд повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Пей» 50% сплаченого судового збору, а іншу частину - стягнути з відповідача.

Окрім того, 30.11.2022 представником відповідача подано заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн.

Представник позивача у судове засідання 06.12.2022 не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач у судовому засіданні 06.12.2022 щодо закриття провадження у справі та стягнення з нього витрат по сплаті судового збору в розмірі 50% не заперечив. Водночас вказав, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є завищеними.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд, своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. 2ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Як стверджується копією квитанції від 22.11.2022 №0.0.1, що долучена відповідачем до заяви про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 повністю погашено заборгованість перед позивачем в сумі 186 715, 00 грн, що не заперечується Товариством з обмеженою відповідальністю "НоваПей".

З огляду на викладене, враховуючи, що спір між сторонами врегульовано в добровільному порядку і відсутній предмет спору, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо компенсації судових витрат, понесених позивачем, суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно платіжного доручення № ПФ496617 від 10.10.2022, при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 800, 72 грн

Також судом встановлено, що після відкриття провадження у цій справі відповідачем була погашена заборгованість, щодо стягнення якої позивач звернувся з позовом до суду.

За наведених обставин, позивачу, на підставі вимог ч. 1 ст 142 ЦПК України, з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору - 1 400, 36 грн

Крім того, як передбачено ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову - 1 400, 36 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн, суд зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.1, 3 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

У ч. 2 ст. 140 ЦПК України вказано, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 01.07.2020, протокол узгодження вартості послуг №36 від 05.10.2022, акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 30.11.2022, ордер серії ВІ №1106967 від 05.10.2022.

Протоколом узгодження вартості послуг №36 від 05.10.2022 передбачено надання таких послуг: надання замовнику правової консультації з предметом позову, визначення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини - 4 000, 00 грн; збір доказів - ознайомлення з матеріалами особової справи працівника, перевірка рівня матеріальної відповідальності, отримання необхідних касових документів/пояснень - 3 000, 00 грн; вивчення порядку проведення внутрішніх касових операцій в ПНФП замовника, ознайомлення з судовою практикою щодо відшкодування працівником завданої шкоди - 4 000, 00 грн; підготовка та подання до суду (іншим учасникам справи) позову, відповіді на відзив (за необхідності), заяв/клопотань - 4 000, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивач отримав правничу допомогу.

Відповідач вважає, що вказані витрати є завищеними, тобто неспівмірними зі складністю судової справи, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони допускається виключно у випадках, визначених Законом, та можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Суд враховує що ціна позову складає 186 715, 00 грн, а також те, що подана позовна заява складена на 5 арк., містить зміст позовних вимог та аналіз законодавства України, вказана справа не є складною, а тому слід дійти до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, в тому числі, виконання відповідачем зобов`язань, слід дійти висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 4 000, 00 грн 00 коп.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 255, 256, 260, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником в сумі 186 715, 00 грн. закрити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (Столичне Шосе, 103, оф. 1304, м. Київ, 03026, ІК 38324133) з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № ПФ496617 від 10.10.2022 у розмірі 1 400, 36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (Столичне Шосе, 103, оф. 1304, м. Київ, 03026, ІК 38324133) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 400, 36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НоваПей" (Столичне Шосе, 103, оф. 1304, м. Київ, 03026, ІК 38324133) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Левчук О. В.