Справа № 461/83/22 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/1420/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О.,

без участі сторін, розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 АТ «Ідея Банк» до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного 30 серпня 2017 року договору між позивачем і відповідачем, ОСОБА_1 отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку.

Вказував, що відповідач скористався кредитними 28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість у загальній сумі 82023,14 грн. та складається з основного боргу - 28513,31 грн., простроченого боргу 8614,70 грн, прострочених процентів - 43745,13 грн., інших штрафних санкцій, нарахованих по 29.02.2020 року включно - 1150 грн.

Зазначав, що свої зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту і тому, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у сумі 82023,14 грн. , що складається з основного боргу - 28513,31 грн., простроченого боргу 8614,70 грн, прострочених процентів - 43745,13 грн., інших штрафних санкцій, нарахованих по 29 лютог2020 року включно - 1150 грн. та понесені судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року позов акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 82023,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» суму сплаченого судового збору 2270 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що довідка-розрахунок містить лише підсумкові суми без будь-якої деталізації за періодами. Позивачем не надано деталізованого розрахунку, з якого можна було б зрозуміти, яка конкретно сума отримана і сплачена Позичальником / нарахована Банком у кожному платіжному періоді за кожним видом платежу: по основному боргу, процентам, комісіям, неустойці. Суми вказані у Довідці-розрахунку не відповідають сумам, вказаним у кінці Виписки, а самостійно порахувати їх у кожному платіжному періоді Відповідач не має фінансових знань. Проте видно, що суми які проходять у Виписці як комісії (по 50, по 100 грн.), за вчинення виконавчого напису нотаріуса (1900 грн.), за РКО (розрахунково-касове обслуговування) включені у загальну суму боргу Відповідача, проте у Довідці-розрахунку не виділені окремими пунктами, тому Позивач вважає позовні вимоги не доведеними в цілому.

Вказує, що він не був ознайомлений з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк». Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм умови копії даного Договору, долучені до позову, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами Кредитного договору, якщо немає підпису Позичальника принаймні про ознайомлення і погодження із ними; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ця редакція Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб діяла у момент укладення Угоди Сторін, а також що в подальшому такі Умови не змінювались фінансовою установою в односторонньому порядку.

Відтак вважає, що в даному випадку підлягають до застосування умови підписаних Сторонами Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 серпня 2017 р. та у Паспорта споживчого кредиту при оцінці правовідносин Сторін.

Просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 05 грудня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено що 30 серпня 2017 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за якими можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становив 35 000 грн. грн.

Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього викличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Відповідач отримав від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконав не в повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_1 станом на 28 жовтня 2021 року становить 82 023,14 грн та складається з основного боргу - 28513,31 грн., простроченого боргу 8614,70 грн, прострочених процентів - 43745,13 грн., інших штрафних санкцій, нарахованих по 29.02.2020 року включно - 1150 грн.

В підтвердження своєї позиції, позивачем було надано копію угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 30 серпня 2017 року, заяви про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк», на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, паспорт споживчого кредиту, виписку по рахунку клієнта-фізичної особи.

Вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 червня 2021 року, вих. №12.4.2/ С02.200.76564 була надіслана ОСОБА_1 однак, позивачу відповіді не було надано і тому останній був вимушений звернутися до суду з позовом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та простроченого боргу суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що Банк повністю виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для стягнення з останнього заборгованості по основному та простроченому боргу.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 прострочених процентів та інших штрафних санкцій суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договір, а тому вказані суми підлягають до стягнення з відповідача.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступних обставин.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується із правовою позицією Об`єднаної палати Верховного Суду , висловленою в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення про стягнення з ОСОБА_1 прострочених процентів та інших штрафних санкцій.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, шляхом часткового скасування рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року та ухвалення нового рішення по суті вимог АТ «Ідея Банк».

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» 851 гривню 25 копійок судових витрат в дохід держави.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 травня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» прострочених процентів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 278 ( тридцять вісім двісті сімдесят вісім) гривень 01 копійку, що складається із основного боргу 28 513 (двадцять вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень 31 копійка, простроченого боргу 8 614 (вісім тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 70 копійок та штрафних санкцій, нарахованих по 29 лютого 2020 року включно 1150 ( тисяча сто п`ятдесят) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» 851 гривню 25 копійок судових витрат в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколоти Т.І.