ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 712/14262/21
Провадження № 22-ц/821/573/22
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Центр нарахування та здійснення соціальних виплат,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру нарахування та здійснення соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди, у складі: головуючого судді Пироженко В. Д., повний текст рішення складено 28 січня 2022 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є військовослужбовцем Черкаського зонального відділу військової служби правопорядку, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 05.10.2017.

Зазначає, що до 05.05.2020 йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1390 грн.

Вважає, що відповідач, повинен був перерахувати на спеціальні рахунки ДУ «Торецька виправна колонія (№2) разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складало - 8190 грн, а не - 1390 грн, тобто недоплата складає 6800 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 580/2333/21 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Тобто, судовим рішенням підтверджено протиправність та незаконність прийнятого рішення відповідачем.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 580/2333/21 виправлено описку в рішенні суду від 19.05.2021 та відповідно до тексту рішення та його резолютивної частини ухвалено вважати вірним та застосовувати найменування відповідача - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій.

Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Також, завдана моральна шкода, полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Йому як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому довелося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою.

Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості.

Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам.

Вказував, що розрахунок моральної шкоди здійснюється наступним чином. За кожен місяць порушеного права, він оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, у січні місяці 2021 року для працездатних осіб - 6000 грн.

Відповідач повинен був виплати щорічну разову допомогу до 05 травня в травні 2020 року. Станом на грудень 2021 року допомога у повному обсязі не виплачена та минуло 20 місяців (20 місяців * 6000 грн. = 120000 грн).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 1000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2021, хоч із затримкою, але були захищені права позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання виплатити невиплачену суму коштів є достатньою сатисфакцією для відновлення прав позивача.

Судом першої інстанції також зазначено, що він не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача, тому ця обставина не може свідчити про завдання моральної шкоди відповідачем.

З огляду на обставини справи, суд першої інстанції, виходячи з принципу розумності та справедливості дійшов висновку, про присудження відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2022 року шляхом збільшення стягнення суми моральної шкоди з 1000 грн до 120000 грн.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що під час розгляду справи судом не було враховано, що на день ухвалення оскаржуваного рішення допомога до 5 травня в сумі 6800 грн не була виплачена. Дана допомога не виплачена також і на день звернення з апеляційною скаргою.

Зазначає, що судом не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та її тривалість.

Вказує, що суд при ухваленні рішення не врахував позиції Черкаського апеляційного суду в аналогічних справах.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.

04 квітня 2022 року та 18 квітня 2022 року ОСОБА_1 подав клопотання, в яких просив при винесенні постанови врахувати судову практику щодо розгляду аналогічних справ та надав перелік таких справ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Предметом даного позову є відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, невиплатою відповідачем сум, які гарантовані останньому законом, при цьому незаконність дій відповідача встановлена судовим рішенням у адміністративній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 13).

Правовий статус ветеранів війни визначає ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року.

Відповідно до ст. 12 ч. 5 ЗУ № 3551-XII (в редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 580/2333/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю та визнано протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги (а.с. 14-18).

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі № 580/2333/21 виправлено описку в рішенні суду від 19.05.2021 та відповідно до тексту рішення та його резолютивної частини ухвалено вважати вірним та застосовувати найменування відповідача - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (а.с. 11-12).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу положень ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 56 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (наприклад, «Рисовський проти України», № 29979, п. 86, п. 89, від 20 жовтня 2011 року, «Антоненков та інші проти України», № 14183/02, п. 71, від 22 листопада 2005 року).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 580/2333/21 має преюдиційне значення для вирішення цивільної справи по суті, оскільки ним встановлено порушене право позивача Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Тобто, вказаним рішенням суду встановлено наявність факту вини відповідача, який своїми діями заподіяв моральної шкоди позивачу.

Разом з тим, цивільне законодавство ґрунтується на презумпції протиправності поведінки, яка призвела до шкоди, виходячи з принципу генерального делікту: спричинення шкоди особі або майну слід розглядати як протиправне, якщо законом не встановлено інше.

Щодо змісту причинного зв`язку, то він полягає у тому, що вчинена неправомірна дія є головною причиною, яка призвела до завдання моральної шкоди.

Вина є суб`єктивним елементом. Тут діє презумпція заподіювача шкоди (за аналогією майнової шкоди).

Ця презумпція полягає не у звільненні позивача від доведення вини заподіювача шкоди, а лише розподіляє обов`язки з доказування. Тому позивач може це доводити, але не зобов`язаний. Відсутність вини повинен довести відповідач.

Отже, факт спричинення позивачу моральних страждань внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача при нарахуванні виплат є доведеним, оскільки внаслідок позбавлення позивача грошових коштів він не міг реалізувати свої бажання та наміри і вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Водночас, визначаючи розмір грошового відшкодування, судом першої інстанції не враховано той факт, що така виплата позивачу є допомогою як учаснику бойових дій і направлена на його захист, а тому недотримання державою визначених законом гарантій є занадто чутливою для осіб із таким статусом та викликає сумнів щодо турботи держави у їх захищеності, що поглиблює їх душевні страждання.

Тому з врахуванням вказаних обставин та вимог розумності і справедливості, апеляційний суд приходить до висновку, про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Суд першої інстанції в повній мірі обставини справи не врахував, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення на 1,67 %, та у зв`язку з тим, що у відповідності до вимог п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» його звільнено від сплати судового збору, то з урахуванням принципу пропорційності, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 37,91 грн (2270 грн х 1,67 %) /100 %).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2022 року змінити, збільшивши розмір стягнутої із Центру нарахування та здійснення соціальних виплат на користь ОСОБА_1 моральної шкоди із 1000 гривень до 2000 гривень.

Стягнути із Центру нарахування та здійснення соціальних виплат на користь держави 37,91 гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 19 квітня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Л. В. Нерушак

О. В. Карпенко