Дата документу 28.11.2022
Справа № 501/225/22
28 листопада 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 (а.с.2-11).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому, за згодою попереднього власника будинку ОСОБА_3 , був зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , який ніколи не мешкав та не мешкає у вказаному будинку, жодних витрат з утримання будинку не несе, а його реєстрація за вказаною адресою позбавляє позивача законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Представник позивача надав заяву в якій підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.
Від третьої особи - голови Олександрівської селищної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьох особи (а.с.45).
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки не сповістив, пояснень щодо позову не надав.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 14/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 23.11.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Слаєвою Р.К., зареєстрованим в реєстрі за №3782 (а.с.22-24).
З наданої копії домової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 , підтверджується відповідним актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 22.10.2021, завіреним головою Олександрівської селищної адміністрації, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою ніколи не проживав і не проживає (а.с.29).
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації не проживає понад встановленого законом строку, договору найму цього житла з позивачем він не укладав, а його реєстрація обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні власним майном, чим порушується право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя