Справа № 700/732/22
Провадження № 2/700/279/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді: Пічкур С.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 700/732/22, провадження № 2/700/279/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,

установив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 27 700 грн та моральної шкоди в розмірі 9 500 грн, всього 37 200,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 у другій декаді січня 2021 року, в обідній час, викрав у нього грошові коштів у сумі 39800,00 гривень, які знаходилися на полиці дерев`яної шафи у приміщенні спальні, що на праві приватної власності належать ОСОБА_1 , чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму. Вироком суду від 17 лютого 2021 року визнаний винним та засуджений до 80 годин громадських робіт. Відповідач повернув 13 245 грн. а 26 555 грн так і не відшкодував, а також винен залікування у сумі 1 145 грн. 55 коп, а всього 27 700

Крім матеріальної шкоди, позивачу спричинена також моральна шкода, яку він обґрунтовує душевними та моральними стражданнями, пережитими у зв`язку із самим фактом кримінального правопорушення і приниженні його честі та гідності. Після крадіжки у нього стався гіпертонічний криз та він проходив лікування, заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 9 500 гривень.

У зв`язку із наведеним просить стягнути кошти з відповідача.

Ухвалою суду від 03 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов, сторони в судове засідання не викликались. Проте, відповідач відзив не подав. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2021 року, який набрав законної сили 22 березня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_2 у другій декаді січня 2021 року, в обідній час, прийшов у гості на обід до домоволодіння ОСОБА_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , де під час перебування у вищевказаному домоволодінні ОСОБА_2 , а саме у кімнаті за столом, користуючись відсутністю ОСОБА_1 , який в цей час вийшов із кімнати до кухні, маючи раптово виникнувший умисел на викрадення чужого майна, шляхом вільного та безперешкодного доступу викрав грошові коштів у сумі 39800,00 гривень, які знаходилися на полиці дерев`яної шафи у приміщенні спальні, що на праві приватної власності належать ОСОБА_1 , чим спричинив останньому матеріальних збитків на вказану суму.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особо зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідачем встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи.

Відповідач, отримавши копію позовної заяви, відзив на позов суду не надав, доводи позивача не спростував та не заперечив.

Оскільки позивач підтверджує факт повернення йому 13245 грн., то з відповідача підлягає до стягнення залишок не повернутих викрадених коштів в сумі 26 555 грн.

Витрати не придбання ліків не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки ці витрати не перебувають у прямому причинному зв`язку з діями відповідача внаслідок вчинення ним крадіжки.

Таким чином, суд дійшов до переконання про стягнення з відповідача в користь позивача 26555,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з насутпного.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, внаслідок дій відповідача позивачу безумовно спричинено моральну шкоду, останній зазнав моральних страждань та вимушений був вживати заходів для відвернення негативних наслідків завданих збитків, погіршився стан його здоров`я, тому змушений був проходити лікування.

З врахуванням положень ст.12 ЦПК України щодо принципу змагальності сторін, слід повторно зазначити, що відповідачем після отримання копії позовної заяви відзив на позов суду не надано, доводи позивача не спростовані.

Відтак, виходячи з засад розумності, справедливості і співмірності суд вважає за можливе визначити моральну шкоду в сумі 5 000 грн. і тому, також ухвалює рішення про стягнення такої шкоди.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з 992,4 гривень судового збору, оскільки позивач від сплати такого звільнений на підставі пункту шостого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (с. Жаб`янка, Звенигородського району, Черкаської області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 26555,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн., що в сумі становить 31 555,00 грн. (тридцять одна тисяча п`ятсот п`ятдесят п`ять).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 992,4 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Д. Пічкур