Номер провадження: 22-ц/813/3309/22
Справа № 494/1239/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання особи на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік, заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст заяви.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона є уродженкою м. Бєльці Молдавської РСР, була документована паспортом громадянина СРСР, виданим 04 лютого 1989 року Березівським РВ МВС в Одеській області, який у подальшому був втрачений, у зв`язку з чим вона не отримала паспорт громадянина України.

Вказувала на те, що станом на 1991 рік вона проживала у с. Новоселівка Березівського району Одеської області разом із своєю сім`єю та працювала у колгоспі с. Заводівка Березівського району Одеської області.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Процесуальний рух справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не довела існування фактів щодо її проживання на території України станом на 1991 рік.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2019 року змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в його резолютивній частині.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що ОСОБА_1 втратила паспорт, виходив із того, що остання не надала доказів ініціювання питання щодо проведення процедури встановлення особи, а також доказів звернення до міграційної служби із заявою про видачу паспорта замість втраченого, на підставі якої приймають рішення про відмову чи задоволення такої заяви, отже, не використала досудового врегулювання цього питання.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шевчуком К.М., задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції вмотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосовав норми матеріального права, не виконав вимоги, передбачені процесуальним законодавством України щодо встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблені помилкові висновки про відмову у задоволенні заяви.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 05 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 17 жовтня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 не довела існування фактів щодо її проживання на території України станом на 1991 рік.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України.

На підставі матеріалів справи встановлено, що заявниця прибула до с. Жовтнівка Березівського району Одеської області у листопаді 1983 року, як вбачається з адресного листка вибуття (а.с.5).

ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 10 січня 1989 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданого Новоселівською сільською радою Березівського району Одеської області (а.с.6).

Згідно із довідки виданої виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.7).

У судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_1 зазначила, що у 1983 році переїхала до с. Жовтнівка Березівського району, у 2001 році переїхала до смт. Раухівка де по теперішній час проживає, з приводу оформлення оформлення паспорту

У судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 спростувала твердження заявниці щодо її теперішнього місця проживання та вказала, що остання переїхала у 1991 році в с. Новоселівку та до тепер проживає там.

Таким чином, свідок ОСОБА_3 підтвердила, що з 1991 року ОСОБА_1 перебувала на території України в с. Новоселівка Березівського району Одеської області.

Отже, сукупність доказів у справі дає підстави апеляційному суду дійти висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання особи на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2019 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання особи на території України у повнолітньому віці станом на 1991 рік, заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк