Справа №339/31/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувшись з позовною заявою, просить з урахуванням уточнених позовних вимог, зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з щомісячних аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частку всіх виді заробітку (доходу) (а.с.53-54).

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 серпня 2003 року між ним та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року розірвано.

За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , який на даний час проживає разом зі своєю матір"ю ОСОБА_2 та згідно рішення Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року стягуються аліменти на його утримання щомісячно в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На той час він працював на посаді старшого дільничного інспектора міліції Болехівського міського відділення міліції Долинського районного відділу Управління МВС України Івано- Франківської області, також ніс службу і у зоні АТО та отримав посвідчення учасника бойових дій (УБД).

Однак, 06 листопада 2015 року згідно Наказу №591 о/с згідно із пунктами 10 та 11 розділу IX Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ його звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів).

Таким чином, матеріальне становище погіршилося та сплачувати аліменти у призначеному судом розмірі стало неможливим, він має тимчасові заробітки та усіма способами старається допомагати також і своєму синові ОСОБА_4 .

Просить врахувати важливі обставин, які передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, стосовно зменшення розміру аліментів через погіршення його матеріального стану та зміни обставин, зокрема, він потрапив під скорочення штатів за п. 64 «Г» через що втратив свій основний дохід, на його утриманні перебуває також малолітня дочка від іншого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з ним і вагітна дружина ОСОБА_6 , непрацездатна матір ОСОБА_7 пенсіонерка, яка має невеликий дохід та хворіє та на її утриманні перебуває брат ОСОБА_8 , а також на утриманні знаходиться і перестарілий батько пенсійного віку ОСОБА_9 , який також хворіє.

Він старається заробити гроші, щоб підтримати рідних різними тимчасовими підробітками, їздить за кордон працювати, але цих коштів заледве вистачає на прожиття. Таким чином, вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є зменшити розмір аліментів.

Також, просить врахувати те, що він оплачує додатково страхування життя та здоров`я Едуарда у компанії МетЛайф, де йому також накопичуються кошти до досягнення віку 25 років (строк закінчення дії програми 18.11.2031р.) та він зможе самостійно ними розпорядитись.

03 лютого 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та представник в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просять засідання проводити у їх відсутності (а.с.55-55).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила (а.с.59).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності причин неявки не вбачається, клопотань та письмових заперечень від неї не надходило (а.с.42, 47, 51, 58).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Умови проведення заочного розгляду справи викладені в ст.280 ЦПК України, згідно якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених наданими ним доказами, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як вбачається із змісту позовних вимог предметом спору є розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, який за твердженням позивача підлягає зменшенню через зміну його матеріального та сімейного становища.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 09 серпня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болехівським міським судом від 03 серпня 2009 року (а.с.7, 22).

Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), на утримання якого згідно рішення Болехівського міського суду від 03 серпня 2009 року з позивача стягуються аліменти у розмірі ј частини від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментам, за виконавчим листом № 2-210, виданим 23 червня 2021 року Болехівським міським судом є заборгованість, яка станом на 01 лютого 2022 року становить 2585.50 грн (а.с.11).

06 листопада 2015 року позивача згідно із пунктами 10 та 11 розділу IX Закону України «Про національну поліцію» звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів) (а.с.15).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2015 року (а.с.26) та дає йому право на пільги, передбачені ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

11 грудня 2021 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 , в якому народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23-24, 21).

На даний час дружина позивача станом на 08 грудня 2021 року перебуває на 13-14 тижні вагітності, що підтверджується довідкою №285 (а.с.13).

Згідно довідки про склад сім`ї позивача, з ним проживають мати ОСОБА_7 , брат ОСОБА_8 , який є інвалідом дитинства 2 групи, батько ОСОБА_9 (а.с.18, 19, 20).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на зміну матеріального та сімейного стану в зв"язку з втратою роботи та наявність на його утриманні інших осіб ( непрацездатних батьків, вагітної дружини та малолітньої дочки.

Разом з тим, з такими доводами погодитись не можна, оскільки вони не підтверджені доказами та суперечать встановиленим обставинам справи.

Так, стаття 12 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я когось із них.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, якими врегульовано обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів, позивач послався на наявність на утриманні дочки від іншого шлюбу, вагітної дружини, непрацездатної матері (пенсіонерки), яка доглядає за братом інвалідом з дитинства 2 групи, батька пенсіонера, погіршення матеріального стану у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи.

Разом із цим, непрацевлаштування саме по собі не є підставою зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів. А таких доказів позивачем не надано й погіршення його майнового стану нічим не доведено.

Більше того, як свідчать матеріали справи, позивач звільнившись з роботи понад 6 років (06 листопада 2015року), будучи особою працездатного віку, не надав будь-яких даних про те, що перебуває на обліку у центрі зайнятості, як такий, що шукає роботу, або вчиняє будь-які інші ді по своєму працевлаштуванню.

Таким чином, відсутність у позивача офіційного місця роботи сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів щодо погіршення його майнового стану, як платника аліментів.

Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, також не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Так, згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Доводи позивача про необхідність утримання ним батьків пенсіонерів і вагітної дружини не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що його батьки потребують сторонньої матеріальної допомоги та про те, що саме він таку матеріальну допомогу їм надає.

При цьому, суд враховує, що батьки позивача отримують пенсію в якості забезпечення від держави, та не визнані у встановленому законом порядку особами, яких позивач зобов`язаний утримувати, тоді як обов`язок утримання дітей чітко визначений для нього законом.

Вагітна дружина позивача також не відноситься до категорії осіб, які за законом або у в передбаченому законом порядку перебувають на його утриманні. Крім того, держава встановлює соціальні гарантії жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами шляхом здійснення відповідних виплат.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на сина ОСОБА_4 не є завищеним і таким, що негативно впливає на платника аліментів та на дочку від другого шлюбу.

Покликання позивача, що він не ухиляється від сплати аліментів та регулярно їх сплачує, здійснює страхування життя та здоров"я сина, як на підтвердження його добросовісної поведінки, не є підставою для зміни визначених судовим рішенням аліментів.

Суд вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів в розмірі ј частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить іншу дитину та дружину позивача матеріального забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76,77, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. 180, 182, 192 СК України, -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 - АДРЕСА_2 .

Суддя О.С. Головенко