Справа № 2-739/11
Провадження № 6/185/285/22
У Х В А Л А

23 листопада 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

встановив:

У вересні 2022 року до суду надійшла вищевказана заява про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м. Донецька від 11 травня 2011 року у справі №2-739/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором та звернуто стягнення на предмет іпотеки. За вказаним рішенням суду банку видавалися виконавчі листи, які пред`являлися до примусового виконання. Вказані виконавчі листи начебто були повернуті стягувачу, повторно жодних дій по зверненню до примусового виконання вказаних виконавчих листів не вчинялися, а усі матеріали щодо них залишилися на непідконтрольній Україні території. У зв`язку із цим ПАТ "Укргазбанк" звернувся до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року заяву про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку для пред`явлення його до виконання було прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року у справі №2-739/11 (провадження 2-в/185/116/21) було відновлено втрачене судове провадження в частині рішення Кивського районного суду міста Донецька від 11 травня 2011 року.

Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених нижче.

Судом встановлено, що згідно рішення Кивського районного суду міста Донецька у справі №2-739/11 від 11 травня 2011 року, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №2203/5/8 від 16.04.2008 року в розмірі 48535,53 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою -50,6 кв.м., яка належить ОСОБА_2 - 2/3 частини та ОСОБА_1 -1/3 частина, а також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку судові витрати у розмірі 1820,00 грн.

Згідно копії інформації про виконавче провадження, за вказаним рішенням суду були видані викнавчі листи, згідно яким ВП за №31783020 було завершено 07.11.2014 року у зв`зку із поверненням виконавчого листа заявнику на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника), ВП №31783241 було також завершено 07.11.2014 року у зв`зку із поверненням виконавчого листа заявнику на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника) та ВП №31783379 було закінчено 13.03.2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (фактичне повне виконання рішення).

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчому документі зазначаються строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-711 цс15 зазначив, що суд має право поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

Отже, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Аналогічні правові висновки послідовно викладені у рішеннях Верховного суду від 28.03.2018 року у справі №2а-12192/09/0407; від 06.06.2018 у справі №2-12537/10; від 31.01.2019 у справі № 490/9519/15-ц.

У цих справах ВС розглядав касаційні скарги на ухвали суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та зробив висновки, що лише об`єктивні перешкоди для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання можуть бути визнанні поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заявник вказує, що виконавчі листи, видані за вказаним рішенням суду, пред`являлися до виконання, але згодом були повернуті заявнику: одне з повним виконанням, інші два - з забороною виконання, що підтверджується копіями роздруківок по інформації про виконавче провадження. А з початком активних бойових дій на території розташування ВДВС були втрачені не з вини заявника.

Проте суд не може погодитися зі наведеними доводами заявника у зв`язку з наступним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22, 23 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 11.07.2014 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Отже, з огляду на вказане, суд вважає, що не є поважною в розумінні закону причина пропуску строку на звернення щодо виконання вказаних виконавчих листів, які наводить заявник. Зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.

Зважаючи на ту обставину, що із заявою про видачу дубліката виконавчих листів банк звернувся вже після спливу строку, протягом якого виконавчі листи могли би бути пред`явлені до виконання, та не навів у заяві про видачу дублікатів та поновлення строку на пред`явлення їх до виконання поважних причин не звернення із такою заявою в межах строку на пред`явлення їх до виконання, суд не вбачає підстав для видачі дублікатів вказаних виконавчих листів та поновлення строків на пред`явлення їх до виконання.

На підставі всього вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог повністю.

Керуючись ст.260,433,442 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський