Справа № 592/3286/15-ц
Провадження № 6/592/276/22

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 592/3286/15-ц, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 592/3286/15-ц, який був виданий Ковпаківським районним судом м. Суми 29.09.2017 року. В обґрунтування поданої заяви він зазначив про те, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 20.09.2017 року за наслідками апеляційного перегляду цивільної справи № 592/3286/15-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008 року № SUC4GP у загальній сумі 32721,10 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн. , а також було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк в рахунок відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083,20 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155,63 грн. . На підставі вищевказаного судового рішення у справі № 592/3286/15-ц Ковпаківським районним судом м. Суми було видано виконавчий лист від 29.09.2017 року. Також ОСОБА_1 зазначив про те, що він виконав судове рішення добровільно, сплативши безпосередньо стягувачу заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008 року № SUC4GP та понесені ним витрати, що підтверджується Довідкою від 30.09.2022 року № PNLDF3QUG6SAV07E, згідно якій ОСОБА_1 , станом на 30.09.2022 року, не має заборгованості перед АТ КБ ПриватБанк (т. 3 а. с. 179-181) .

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, однак неявка стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

До суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не заперечують (т. 3 а. с. 185, 186) .

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Ознайомившись із заявою, доданими до неї документами, перевіривши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом було встановлено, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 20.09.2017 року за наслідками апеляційного перегляду цивільної справи № 592/3286/15-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008 року № SUC4GP у загальній сумі 32721,10 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн. . Було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк в рахунок відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083,20 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155,63 грн. (т. 2 а. с. 114-116) .

На підставі вищевказаного судового рішення у справі № 592/3286/15-ц Ковпаківським районним судом м. Суми було видано виконавчий лист від 29.09.2017 року.

Зі змісту довідки від 30.09.2022 року за № PNLDF3QUG6SAV07E вбачається, що у ОСОБА_1 обов`язок боржника по виконавчому листу № 592/3286/15-ц відсутній повністю, у зв`язку з його добровільним виконанням (т. 3 а. с. 182) .

П. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину судового провадження відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а, отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження , виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових відносяться: припинення зобов`язання внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням за домовленістю сторін, прощення боргу.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги 5 ЦК України.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню) , у випадку зміни чи скасування рішення у апеляційному чи касаційному порядку, або у зв`язку з нововиявленими обставинами; виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню; помилкова видача виконавчого листа, якщо після видачі такого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказані підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зазначені у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц, провадження № 61-1592св17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/71750094) .

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79988700) .

Крім того, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов`язується відсутність обов`язку боржника, виникла вже після винесення судом рішення. В іншому разі через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається ревізія законності рішення суду, що не передбачено процесуальним законодавством.

Отже, судом достовірно було встановлено, що ОСОБА_1 виконав перед стягувачем свій обов`язок щодо сплати боргу в повному обсязі, а відтак наявні матеріально-правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 592/3286/15-ц, слід задовольнити та визнати виконавчий лист, виданий 29.09.2017 року Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/3286/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованості за кредитним договором від 22.02.2008 року № SUC4GP у загальній сумі 32721,10 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн. , а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083,20 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155,63 грн. , таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 263, 265, 268, 432 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 592/3286/15-ц, задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий 29.09.2017 року Ковпаківським районним судом м. Суми у справі № 592/3286/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованості за кредитним договором від 22.02.2008 року № SUC4GP у загальній сумі 32721,10 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн. , а також в рахунок відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083,20 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155,63 грн. , таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков