Справа № 529/806/22
Провадження № 2/529/296/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі судових засідань Маліноги В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гупал Р.М. звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в загальній сумі 206908 грн. 91 коп. та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2069 грн. 09 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 27245 грн. 45 коп.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 16.01.2019 року між сторонами був укладений письмовий договір позики №16/01/19-7, відповідно до якого позивач передала відповідачу як позичальнику кошти в сумі 68164 грн. 00 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ, визначеного на момент укладення цього договору становить 2420 доларів США. Позивач вказує, що вказаним договору обумовлену дату повернення суми позики, не пізніше ніж через 3 місяці , тобто до 16.04.2019 року. Але, в подальшому відповідно до неодноразового укладення додаткових угод №2-№6 до договору позики між сторонами відповідачу кінцево надано строк для погашення заборгованості до 16 грудня 2020 року. При цьому, відповідач надав позивачці письмову розписку від 15.09.2020 року, якою зобов`язувався повернути позичені кошти, але у встановлений строк відповідач грошові кошти не повернув.

Так, відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за договором позики та додатковими угодами належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагує, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 206908 грн. 91 коп., з яких: 100096 грн. 00 коп. - сума основного боргу, що еквівалентно станом на день поданя позову 2560 доларам США, 13242 грн. 70 коп. - інфляційні збитки, 3570 грн. 21 коп. - заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами за період з 17.12.2020 по 23.02.2022 та 90 000 грн. 00 коп. - нарахована пеня.

Крім цього, за вказаним договором позики, з метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань, укладено договір застави транспортного засобу від 16.01.2019 року, у вигляді автомобіля марки Mercedes-Benz, моделі Vito 108 CDI, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 07.09.2022 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, але надали суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність представника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча 09.09.2022 та 01.11.2022 його повідомлено про розгляд справи згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Також, на адресу суду було повернуто конверт з відповідним позовом та додатками до нього з відміткою про повернення. Однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подав.

Відповідачка в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2019 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 укладено в письмовій формі договір позики №16/01/19-7, за умовами якого позикодавець ОСОБА_1 з однієї сторони, передала у власність другої сторони позичальника ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 68 164,00 грн., що еквівалентно 2420 доларам США, за курсом, встановленим на момент укладення даного договору. Позичальник зобов`язався повернути позику у визначений договором строк, не пізніше ніж через три місяці, тобто до 16.04.2019 року.

Відповідно до пункту 5 договору визначено графік повернення грошових коштів з сумою платежу 3943,35 грн., тобто еквівалентно 140 доларам США, до 16 лютого 2019 року включно, 3943,35 грн., тобто еквівалентно 140 доларам США, до 16 березня 2019 року включно та 60277,00 грн., що еквівалентно 2140 доларів США до 16 квітня 2019 року включно.

Пунктом 10 договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником, він зобов`язався сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики ( її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Пунктом 12 договору визначено забезпечення виконання позичальником зобов`язань у вигляді застави рухомого майна автомобіля Mercedes-Benz, моделі Vito 108 CDI, 2001 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позичальнику. Договір застави транспортного засобу посвідчений 16.01.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В.

В подальшому, між сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди до основного договору позики, відповідно до яких були внесені зміни та доповнення до умов договору позики в частині пунктів 1, 5, 6.1, щодо суми повернення боргу, графіку повернення грошових коштів та дострокового повернення боргу, відповідно до останньої додаткової угоди від 16.01.2019 року позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 72115,20 грн., що є еквівалентом 2560 доларів США із строком повернення позики, не пізніше ніж через 4 місяці, тобто до 16.12.2020 року.

Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом спору та доказування у цій справі є одержання коштів за договором позики, доведення виконання (чи невиконання) відповідачем обов`язку повернення коштів.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як встановлено судом, сторонами визнається факт укладення договору позики та отримання відповідачем спірної суми коштів.

Зміст власноручно написаної ОСОБА_2 розписки про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 свідчить про фактичне отримання грошей та про наявність у нього зобов`язання їх повернення.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини перша, четверта статті 545 ЦК України).

Як встановлено судом, по закінченню зазначеного в останній додатковій угоді №6 до договору позики від 15.09.2019 року строку, яким встановлено 16 грудня 2020 року включно, позичальник ОСОБА_2 позики не повернув.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договором позики укладеної між сторонами передбачена відповідальність позичальника за несвоєчасне повернення позики (її частини за графіком), а саме оплати позикодавцю неустойки у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Тобто, законодавець чітко встановив наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення боргу та про причини несвоєчасного погашення боргу за у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, а також у розмірі встановленому договором позики за порушення строків повернення позики пені.

Представником позивача надано відповідні розрахунки, які не спростовані відповідачем, згідно яких з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню пеня у розмірі 189 181,44 грн., інфляційні збитки у розмірі 13242,70 грн та 3 % річних у розмірі 3 570,21 грн. Але, представник позивача у позові вказав, що з урахуванням складної економічної ситуації в Державі, пов`язані з повномаштабною збройною агресією РФ стосовно України, вважає за можливим зменшити суму пені до 90000, 00 грн.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача пені, суд зазначає наступне.

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань).

Згідно зі ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки позивач довів факт порушення виконання умов договору позики щодо повернення основної суми боргу в розмірі 100096 грн, умовами договору визначено порядок нарахування та визначення розміру пені, позивач надав розрахунок пені, який перевірив суд, а відповідач не спростував, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення пені за договором позики за період з 19.08.2021 по 23.02.2022, який було зменшено самим позивачем до 90 000,00 грн.

Враховуючи викладені обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики щодо повернення отриманої суми грошових коштів за договором позики не виконав, чим порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позов щодо стягнення вказаних коштів за договором позики, є обґрунтованим, законним і підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір накладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2069,09 грн.

При зверненні до суду представник позивача також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 27 245,45 грн.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір №б/н про надання правничої допомоги від 15.09.2020 року, додаткову угоду №1 до договору, додаток до договору від 15.09.2020, відповідно до якого вартість наданих послуг (без урахування участі у судових засіданнях) складає 12000 грн. За прийняття адвокатом участі у судових засіданнях, клієнтом додатково сплачується 3250 грн. за кожний судодень. У разі прийняття рішення по справі на користь клієнта, адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 5% від суми задоволених позовних вимог.

Представником позивача долучено попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг, акт наданих позивачу ОСОБА_1 послуг, що включає консультацію з вивченням відповідних документів, юридичний аналіз законодавства та судової практики, підготовку та подачу позовної заяви, загальною вартістю послуг 10400 грн., рахунок-фактуру №б/н від 18.08.2022 року.

Згідно з вимогами частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №№915/237/18.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 суд виходить з принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та обсягом виконаної роботи, значення справи та вважає визначений гонорар за надання правничої допомоги співмірним та таким, що підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 становить 27245,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 611, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 611, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договором позики №16/01/19-7 від 16.01.2019 року в сумі 206908 (двісті шість тисяч дев`ятсот вісім) грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесеня судові витрати по справі у вигляді сплаченого при поданні до суду позову судового збору в сумі 2069 грн. 09 коп. та витрат про професійну правничу допомогу в сумі 27245 грн. 45 коп, а всього в загальній сумі 29314 (двадцять дев`ять тисяч триста чотирнадцять) грн. 54 коп.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Головуючий: