Єдиний унікальний номер: 378/87/22
Провадження № 2/378/49/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2022 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 з посиланням на те, що 3 серпня 2020 року він надав відповідачу позику в розмірі 52564 грн., яку остання зобов`язалася повернути йому до 3 серпня 2021 року, на підтвердження чого добровільно та власноручно написала розписку. Проте, у вказаний строк зобов`язання не виконала. Його прохання в добровільному порядку повернути борг ігнорує.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму боргу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вона дані кошти не позичала. Суду пояснила, що ніяких коштів вона у позику від позивача не отримувала. Відповідач не оспорює факт написання 3 серпня 2020 року розписки про зобов`язання повернути 52564 грн. Проте, вона вказані кошти не отримувала. Фактично між позивачем та відповідачем договір позики не укладався.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в копії розписки відповідача від 3 серпня 2020 року (а.с. 6) лише вказано, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути (сплатити) ОСОБА_1 кошти в розмірі 52564 грн. з 3 серпня 2020 року по 3 серпня 2021 року. В даній розписці взагалі не вказано, що відповідач кошти у вказаній сумі отримала від позивача, та для яких цілей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Копія розписки, подана позивачем (а.с. 6) не містить відомості про передачу ОСОБА_1 грошових коштів та отримання ОСОБА_2 цих грошових коштів, а також того, що грошові кошти у сумі 52564 грн., які зобов`язалася повернути (сплатити) відповідач отримані нею від позивача саме у борг.

Згідно ст. 12, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивачем не доведено факту укладання між ним та відповідачем договору позики. Суд вважає, що вищевказана письмова розписка відповідача про повернення (сплати) коштів у сумі 52564 грн., копія якої додана до позовної заяви позивачем, оригінал якої для огляду у судовому засіданні ним не надано, проте відповідачем визнано, що дана розписка написана нею власноручно, засвідчує лише факт повернення вказаних коштів відповідачем. Така розписка не може замінити договору позики. Тому укладення договору позики, з підтверженням лише вищевказаною розпискою, є недодержанням вимог вищевказаних норм закону, в т. ч., вимог частини 1 статті 638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу у борг, та що між сторонами виникли правовідносини за договором позики, тому в зв`язку з недоведеністю позивачем заявлених вимог в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202 ч.1, 207 ч.1, 638, 1046, 1047, 1049 ч. 1 ЦК України, ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т. Н. Скороход