Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/707/22
Провадження № 2/483/354/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2022 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очаківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 квітня 1982 року його батько подарував йому 29/100 часток житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Його сусідкою була ОСОБА_2 , яка на підставі рішення суду від 16 вересня 1944 року отримала у спадщину 15/100 часток у вказаному будинку. До її частки входила кімната площею 11,3 кв.м, та у спільній власності у них були кухня, прихожа та санвузол. З нею здебільшого спілкувався його батько ОСОБА_3 , зі слів якого йому відомо, що приблизно у 1950 році ОСОБА_2 вийшла заміж і виїхала за межі України. Інколи вона приїжджала в Україну на відпочинок і використовувала свою власність за призначенням. У її відсутність кімнатою користувався його батько, а потім і він, коли став власником своєї частки будинку. Приблизно у 1996 році ОСОБА_2 померла. Її родичі пообіцяли подарувати йому частку ОСОБА_2 , але в подальшому зв`язки з ними перервалися, і спадковим майном тривалий час ніхто не цікавиться. Він та його батько продовжили користуватися цією часткою та підтримувати її в нормальному стані, періодично проводили ремонти, провели газове опалення, водопровід, каналізацію. Посилаючись на те, що він на протязі майже сорока років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним нерухомим майном, просив визнати за ним право власності на 15/100 часток вказаного вище житлового будинку в порядку набувальної давності.

Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представники позивача та відповідача надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивача, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, представник відповідача вказав, що позов визнає повністю.

Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого.

Як вбачається з копії нотаріально посвідченого договору дарування, 24 квітня 1982 року позивач ОСОБА_1 прийняв у дар 29/100 часток житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

12 листопада 2021 року позивач зареєстрував за собою право власності на вказану частку житлового будинку, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 285213698 від 17 листопада 2021 року (а.с. 18).

З копії відповіді на адвокатський запит представника позивача за підписом начальника Очаківської районної філії ММБТІ вих. № 621 від 08 грудня 2021 року вбачається, що згідно з архівними даними станом на 2013 рік нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 15/100 часток на підставі свідоцтва про право власності від 21 серпня 1961 року згідно з обліковим записом в реєстраційній книзі № 1 (а.с. 19 (зв. бік).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, що належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається лише за рішенням суду.

Із системного аналізу зазначеної норми вбачається, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю необхідно, по-перше, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом із цим, факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство тощо).

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень нині діючого ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. Набувальна давність як підстава виникнення права власності запроваджена ст. 344 ЦК України, застосовується з 01 січня 2004 року, а з врахуванням п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК не раніше 01 січня 2001 року.

Згідно з п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів 15/100 частками житлового будинкуза адресою: АДРЕСА_1 , на протязі більше десяти років не приховував факт знаходження цього майна у його володінні, продовжує відкрито і безперервно володіти ним, і оскільки відповідачем не заявлено вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна у комунальну власність, визнання права власності за позивачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням представника останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до Очаківської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 15/100 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: