Справа № 676/4820/22
Номер провадження 2/676/2014/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Білої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 04 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого позивач надав у борг відповідачу 4000 доларів США, які останній зобов`язався повернути. 01 вересня 2022 року позивачем було надіслано відповідачеві вимогу про повернення вищевказаної суми, однак останній проігнорував. В зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 04 вересня 2014 року в сумі 4000,00 доларів США.

12 жовтня 2022 року представник відповідача адвокат Федусь Л.В. подала відзив на позов, в якому вказує , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, в зв`язку з тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно була домовленість про надання коштів у борг. Після чого, ОСОБА_1 було запропоновано ОСОБА_2 спочатку написати розписку про позику, а згодом, після отримання коштів, укласти договір позики із зазначенням умов. ОСОБА_1 довгий час зволікав з передачею коштів і з часом у ОСОБА_2 відпала необхідність у позичці, таким чином договір позики не укладався. ОСОБА_1 зобов`язався знищити розписку, як таку, що не несла ніяких юридичних наслідків. В подальшому, з 2014 року будь-яких претензій фінансового характеру з боку ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не було.

Представник позивача адвокат Мерінова Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснила, що позивач позичив відповідачу 4000 доларів США, про що відповідач написав розписку. В розписці не вказано дата повернення коштів , тому відповідач мав повернути кошти в розмірі 4000 доларів США через 30 днів після отримання вимоги про сплату коштів. 01 вересня 2022 року позивач направив листа через відділення Укрпошти. який повернувся йому 09 вересня 2022 року без врчення відповідачу. 10 вересня 2022 року позивач направив відповідачу копію листа через Viber, а 20 вересня 2022 року позивач подав позов до суду. 21 вересня 2022 року позивач на Viber отримав листа від відповідача про невизнання вимоги про повернення коштів. звернення до суду то теж є вимогою про повернення коштів. звіт, погоджений відповідачем ніякого відношення до роботи позивача не має.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні допитаний за правилами допиту свідка пояснив, що позичив відповідачу кошти в сумі 4000 доларів США і чекав , коли у відповідача будуть кращі часи , щоб той віддав позику. Розписку відповідач писав в машині позивача. Ніякої пропозиції від відповідача про допомогу в погодженні кандидатури відповідача на посаді на державній службі позивач не отримував. Позивач перед наданням позика відповідачу декілька разів їздив до відповідача на роботу, передавав йому документи по роботі підприємства. Позивач знав, що відповідач поверне кошти.

Представник відповідача адвокат Федусь Л.В. в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що відповідач коштів у позивача не позичав. Відповідачу потрібні бути кошти і він написав розписку позивачу з метою подальшого їх отримання і після отримання коштів мав намір укласти з позивачем договір позики. Однак позивач довго думав чи надавати кошти відповідачу і відповідач позичив необхідні кошти в іншої людини. В подальшому відповідач звертався до позивача , щоб той повернув розписку. Однак позивач сказав, що знищить розписку. Позов про повернення коштів є передчасним, оскільки позивач направив повідомлення відповідачу 10 вересня 2022 року, а вже 20 вересня 2022 року звернувся до суду, до того, як відповідач 21 вересня 2022 року направив позивачу відмову у виплаті коштів. В подальшому відповідач звернувся з повідомленням про вчинення злочину до поліції. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача покладається на думку суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, допитаний за правилами допиту свідка, пояснив, що він в 2014 році виграв конкурс на посаду, на яку може бути призначений за погодженням виконуючого обов`язки керівника Хмельницької ОДА. Відповідач звернувся до позивача, щоб останній посприяв такому погодженню, скільки позивач є виконуючий обов`язки керівника облдержадміністрації були однопартійцями. Однак позивач хотів отримати якісь гарантії від відповідача і ОСОБА_2 написав ОСОБА_1 розписку про отримання коштів в сумі 4000 доларів, хоча насправді ніяких коштів від позивача не отримував. Дерез декілька днів відповідач розповів знайомому про написання розписки і знайомий сказав, що ОСОБА_2 не повинен був писати розписку бо в подальшому буде мати проблеми. Відповідач при знайомому телефонував ОСОБА_3 і в телефонній розмові позивач повідомив відповідача , що знищить розписку. В 2022 році відповідач , як керівник Науково технічної ради НПП «Подільські товтри» і одночасно директором НПП «Подільські товтри» погодив негативний Звіт про результати обстеження природних територій Кудринецького ІІ родовища, на якому АТ «Гіпсовик» здійснює видобуток корисних копалин. Позивач є заступником керівника АТ «Гіпсовик» і подача позову до суду відповідач вважає намаганням позивача, як заступника керівника АТ «Гіпсовик» вплинути в такий спосіб на відповідача. В подальшому відповідач звернувся до Кам`янець Подільського районного відділу поліції з заявою про вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що в 2014 році відповідач, як товариш розповів свідку про написання розписки. Свідок повідомив відповідача , що той вчинив необачно і після цього, в присутності свідка , ОСОБА_2 зателефонував особі, якій писав розписку, щоб останній повернув розписку. В телефонній розмові яку чув свідок, особа. у якої була розписка, повідомила. що знищить розписку.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року відповідач позичив у позивача 4000 доларів США, про що було складено розписку, без зазначення кінцевого строку повернення.

10 вересня 2022 року позивачем через додаток Viber було надіслано відповідачу фото Вимоги про повернення суми позики, яку відповідачем було отримано 11 вересня 2022 року та дана відповідь, з якої вбачається, що він незгідний з вимогою, оскільки позика не відбулася, а розписка мала бути знищеною, так як кошти він не отримував. (а.с. 10, 58)

В зазначений термін відповідач гроші в добровільному порядку не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал розписки.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позивачем надано суду боргову розписку від 04.09.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 000 доларів, без кінцевого строку повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Вказана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз змісту договору купівлі-продажу свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору купівлі-продажу щодо порядку проведення розрахунку.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору купівлі-продажу щодо порядку проведення розрахунку, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Враховуючи, що розписку про отримання позики писав відповідач, що в судовому засіданні було підтверджено відповідачем та його представником адвокатом Федусь Л.В., суд вважає, що грошовою одиницею, яка вказана в розписці є саме долари США і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4000 доларів США.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18 , висловила позицію , що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так як Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики в частині повернення Позивачу наданої ним позики в розмірі 4 000 доларів, тому з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню вказана суму позики в повному обсязі.

При вирішенні спору суд вважає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на предмет спору.

Як передбачено п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

На підставі вищевикладеного суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_4 , в яких він вказує на ті обставини, що відповідач коштів по борговій розписці не отримував, оскільки факт передачі коштів не може підтверджуватись показаннями свідків.

01 листопада 2022 року представником Позивача адвокатом Меріновою Н.В. було подано заяву про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, зі змісту якої вбачається, що розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу складає 9000,00 грн. (500,00 грн. консультація та роз`яснення, 5000,00 грн. підготовка позовної заяви, 500,00 грн. виготовлення копій документів, їх систематизації та посвідчення, 3000,00 грн. представництво прав позивача в суді першої інстанції), на підтвердження оплати додано рахунок на оплату від 01.11.2022 року.

За ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та підлягають стягненню з Відповідача.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави в зв`язку з задоволенням позову. а також тим, що позивач, як інвалід другої групи , звільнений від сплати судового збору , складає 1462 грн. 74 коп. (4000 доларів США за курсом НБУ станом на 20.09.2022 р. (36,5686 грн.) складає 146 274 грн. 40 коп. / 1% = 1462 грн. 74 коп.), також з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп.

При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує, що представник відповідачча при вирішенні даного питання покладався на думку суду.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 258 260, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 549, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4000 доларів США та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 гривень .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1462 гривні 74 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку , передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено 04 листопада 2022 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О