КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1573/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/39448/20

21 квітня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гринька Володимира Федоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року, постановлене під головуванням судді Фролової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в:

02 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 11 січня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають трьох дітей: ОСОБА_3 у, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .З 03 липня 2020 року вона з відповідачем не підтримує сімейно- шлюбні стосунки.

Вказує на те, що відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство по відношенню до неї та дітей у зв'язку з чим стосовно нього було винесено терміново заборонний припис та застосовано заходи термінового заборонного припису. Також постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, відповідача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З огляду на вказані обставини вона звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу.

Звертає увагу, що з 03 липня 2020 року відповідач проживає окремо, а їх спільні діти перебувать повністю на її утримані.

Вказує на те, що на разі вона не працєю та є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвіалідності. Відповідач є працездатною людиною, проте не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей.

З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн., на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн., на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 921,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 2 724,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 16 листопада 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ГринькоВолодимир Федорович подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції змінити та визначити розмір аліментів на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у розмірі 1/2 частини від заробітку ( доходу) ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідач не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявні та надані докази по справі, у зв'язку з чим визначив неспівмірний з можливостями відповідача розмір аліментів. Позивачка не довела та не підтвердила належними доказами свої вимоги та не надала докази щодо витрат на утримання дітей.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував надану відповідачем виписку з медичної карти та висновки лікарів, які свідчать про наявність у нього хвороби сердця.

19 січня 2022 року позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що 01 липня 2021 року відповідач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи, проте повторно не з`явились в судове засідання.

Вказує на те, що в апеляційній скарзі відповідач не оскаржує розмір аліментів, а фактично просить суд змінити спосіб їх стягнення, проте законом не передбачено такого права платника аліментів. Крім того, вказане питання не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Звертає увагу, що відповідач на час розгляду справи в суді першої інстанції не мав постійного місця роботи та стабільного доходу, про що він сам зазначав у відзиві.

З огляду на вище викладене, просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. (а.с. 8)

Від шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. ( а.с. 9-11)

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП. (а.с. 13-15)

Відповідно до копії довідок про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 16-18)

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 13.06.2014 року, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, загальне захворювання, довічно. ( а.с. 23).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у період з квітня 2020 року по вересень 2020 року ОСОБА_2 отримала пенсію по інвалідності у розмірі 13 500 грн. (а.с. 26)

13 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гринько Володимиром Федоровичем було подано до суду першої інстанції копію договору оренди квартири № 1610/1 від 01 жовтня 2020 року, укладеного між ОСОБА_11 ( орендодавець) та ОСОБА_1 ( орендар), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Розмір орендної плати визначений у п.2.2 договору і становить 1700,00 грн. щомісячно. Відповідно до п.8.1 договору, він набирає чинності з 01.10.2020 року і діє до 31.12.2021 року.(а.с. 58-59)

В матеріалах справи наявні копії квитанцій АТ " Укрпошта", відповідно до яких 15 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_2 перерахував позивачці ОСОБА_2 аліменти за листопад 2020 місяць на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 2 000,00 грн. на кожну дитину. 01 лютого 2021 року відповідачем було перераховано позивачці аліменти за грудень 2020 року на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 600,00 грн. на кожну дитину, що підтверджується копіями квитанцій № 1/11 та 1/12. 19 лютого 2021 року відповідачем було перераховано позивачці аліменти за грудень місяць на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 400,00 грн. на кожну дитину, що підтверджується копіями квитанцій № 1/279 та 1/280. 19 лютого 2021 року відповідачем було перераховано позивачці аліменти за січень 2021 року на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 600,00 грн. на кожну дитину, що підтверджується копіями квитанцій № 1/281 та 1/282 . 23 березня 2021 року відповідачем було перераховано позивачці аліменти за лютий 2021 року на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 500,00 грн. на кожну дитину, що підтверджується копіями квитанцій № 1/105 та 1/106. (а.с. 64 - 68)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн., на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн. на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 921,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції посилався на те, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю , батько проживає окремо, відповідно до вимог закону батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повнолітті, з наданих та досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено наявності у відповідача проблем зі здоров`ям, перебування на його утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а тому позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами частин першої, другої, третьої та четвертої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції під час розгляду вказаної справи норм процесуального права, зазначає, що він не був належним чином повідомленийпро судовий розгляд даної справи у відповідності до чинних на час вчинення таких дій процесуальних норм.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наведених підстав, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини першої , другої статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Судові виклики і повідомлення учасників про місце, дату і час судового засідання проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами третьою, четвертою статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом

Згідно частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Пунктами 1, 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку (пункт 1); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3) або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4).

Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку - абзац 2 частини шостої статті 128 ЦПК України.

Таким чином, про належне вручення учаснику справи судової повістки про місце, дату і час судового засідання, окрім випадків, передбачених пунктамим 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, може свідчити лише розписка.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання - пункт 1 частини 2 статті 223 ЦПК України.

15 лютого 2021 року судом першої інстанції на поштову адресу: АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_1 було направлено судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 13 квітня 2021 року на 11 год. 30 хв., відомості про вручення відповідачу вказаної повістки в матеріалах справи відсутні. 13 квітня 2021 року судом першої інстанції на поштову адресу: АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_1 було направлено судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 20 травня 2021 року на 10 год. 30 хв., відомості про вручення відповідачу вказаної повістки в матеріалах справи відсутні. 10 червня 2021 року судом першої інстанції на поштову адресу: АДРЕСА_3 відповідачу ОСОБА_1 було направлено судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 01 липня 2021 року о 13 год. 00 хв. Вказана судова повістка відділенням поштового зв`язку була повернута на адресу суду без вручення відповідачу, на конверті міститься довідка щодо причини повернення вказаної повістки «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

Аналіз положень ЦПК України, що регламентують порядок направлення та вручення судових повісток, свідчить про те, що повернення відділенням зв`язку судової повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Отже, здійснені судом першої інстанції виклики відповідача ОСОБА_1 про явку в судові засідання не містить документального підтвердження вручення йому судової повістки.

13 квітня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гринько Володимиром Федоровичем до суду першої інстанції було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи в якому представник повідомив суд, що наразі відповідач ОСОБА_1 орендує частину житлового приміщення в смт. Бородянка та на підтвердження надав копію договору оренди квартири № 1610/1 від 01 жовтня 2020 року.

Відповідно до зазначеного вище договору оренди ОСОБА_1 з жовтня 2020 року проживає в орендованій 1/3 частині квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що судом першої інстанції направлялась повістка про виклик відповідача в судові засідання на 20 травня 2021 року та на 01 липня 2021 року на адресу його фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Інших відомостей щодо належного повідомлення відповідача пророзгляду справи у розумінні статтей 128-130 ЦПК України матеріали справи не містять.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Ухвалюючи рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції зазначені вимоги законодавства до уваги не взяв, розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 щодо якого відсутні докази належного повідомлення (судового виклику) про місце, дату і час судового засідання, причини йогонеявки в судове засідання не з'ясував, чим порушив конституційне право відповідача ОСОБА_1 на участь у судовому розгляді, що не відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя, щодо права особи на справедливий судовий розгляд, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

В цій частині доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням додатково поданих до апеляційної скарги доказами відповідачем в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

У ст. 51 Конституції України встановлено, що кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї; що державою однаково охороняється як батьківство, так і материнство.

Сімейне законодавство також містить норми, що імплементують вказані принципи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно вимог ст. 180СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 статі 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн., на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 395,00 грн., на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 921,00 грн. Таким чином, загальний розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання трьох дітей становить суму 6 711,00 грн. щомісячно.

На час розгляду справи в суді першої інстанції у справі були відсутні докази щодо доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів у зазначеному розмірі.

Відповідачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги надано копію довідки ТОВ «Віплей Мерчендайз» від 02 листопада 2021 року № 13 відповідно до якої ОСОБА_1 працює на посаді майстра з ремонту устаткування (промисловості) Товариства з обмеженою відповідальністю «Віплей Мерчендайз» з 02 листопада 2021 року (наказ про прийняття від 01 листопада 2021 року №214-к/тр) по теперішній час з посадовим окладом 7 000,00 грн. на місяць. (а.с. 105)

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням того, що відповідач не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи копія довідки ТОВ «Віплей Мерчендайз» від 02 листопада 2021 року № 13 приймається судом апеляційної інстанції до справи в якості доказів.

Судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей в загальному розмірі 6 711, 00 грн. щомісячно за відсутності даних про доходи відповідача.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 становить 7 000,00 грн.

Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

З досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагнози: гіпертонічна ангіопатія сітківки та гіпертонічна хвороба другого ступеня.

При цьому, судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей в загальному розмірі 6 711,00 грн. щомісячно, що становить 95,8% від його заробітку, чим фактично порушено принцип рівності обов`язку батьків по утриманню дітей та позбавлено відповідача можливості забезпечувати себе найнеобхіднішим для життєдіяльності.

З урахуванням вказаного та з огляду на стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що визначена судом першої інстанції сума аліментів є необґрунтованою та визначена без врахування матеріального становища та стану здоров`я відповідача.

Колегією суддів враховується, що на законодавчому рівні визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, проте мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років:

з 1 січня - 1921,00 гривень, з 1 липня - 2013,00 гривень, з 1 грудня - 2100,00 гривень;

для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395, 00 гривень, з 1 липня - 2510,00 гривень, з 1 грудня - 2618,00 гривень;.

З урахуванням того, що позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на час звернення з позовом до суду виповнилося 17 років, на утримання сина сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на час звернення з позовом до суду виповнилось 10 років, та на утримання доньки сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на час звернення з позовом до суду виповнилося 4 роки, та з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей в рівних частках лежить на обох батьках, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. на утримання ОСОБА_7 , аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. на утримання ОСОБА_8 та аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. на утримання ОСОБА_9 щомісяця, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності підстав для зміни рішення суду, а саме: способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку ( 1/2) від доходу відповідача, колегія суддів відхиляє, так як вони не грунтуються на вимогах ч. 3 ст. 180 Сімейного кодексу України, яка визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, просила стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, а не у частці, як просить відповідач. Визначення способу стягнення аліментів є виключним правом позивача у такій справі.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача задовольнити частково, оскільки під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме право учасника справи знати про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалення судового рішення всупереч вимогам 223 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З результатом розгляду апеляційної скарги здійснює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - частина 4 статті 382 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

При поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанціївідповідачем було понесено судові витрати в розмірі 4 086,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина 1 статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору відповідно до закону, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно частині задоволених вимог в сумі 2043,00грн. підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_1 з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 141,180,185 СК України, ст.ст. 141, 263, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гринька Володимира Федоровича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_1 )аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.12.2020 року і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 ) 2 043,00 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: