Справа № 932/3251/21
Провадження № 2/932/763/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

22.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.11.2013 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 673. 16.01.201 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб подружжя було розірвано. За час перебування у шлюбі подружжям за спільні кошти був придбано 13.09.2017 року, транспортний засіб Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Авто було зареєстровано на чоловіка ОСОБА_2 . Після припинення спільного проживання автомобіль, залишився у користуванні відповідача. Однак у травні 2020 року, відповідач здійснив його відчуження на користь іншої особи та жодних коштів у якості компенсації вартості частини автомобіля позивачу не надав.

09.04.2021 року позивач звернулась до судового експерта із заявою про визнання ринкової вартості транспортного засобу - Dacia Logan 90К, 2008 року випуску. Згідно відповіді № 05, експерт повідомив, що середня ринкова вартість даного автомобіля складає 104760 грн.

Оскільки транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та позивач не отримала свої половину грошової суми за яку було продано автомобіль відповідачем, вона звернулась до суду за захистом своїх прав та прохає суд стягнути з відповідача на її користь в якості компенсації вартості 1/2 частки в спільному майні - Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, а саме 52380 грн.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

19.07.2021 року до суду надійшов відзив у якому було зазначено, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Оскільки, в підтвердження ринкової вартості автомобіля, позивачка надала до суду відповідь експерта від 09.04.2021 року, у якому зазначено, що автомобіль - Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, станом на 28.05.2020 року становить 104760 грн. Однак, відповідач вважає, що лист-відповідь від експерта не є належним доказом підтвердження саме ринкової вартості спірного автомобіля. А належним доказом у даній справі може бути лише висновок експерта про вартість майна у якому буде міститися звіт про оцінку майна. Також відповідач зазначив, що позивач позовну заяву подала до суду у 2021 році, а тому лист-відповідь судового експерта про визнання ринкової вартості автомобіля станом на 28.05.2020 року є неналежним доказом.

29.06.2021 року, відповідач замовив оцінку майна, а саме автомобіля Dacia Logan 90К, 2008 року випуску. У звіті про оцінку майна було зазначено, що станом на 29.06.2021 року вартість автомобіля складає 74016 грн.

У зв`язку із вище викладеним, відповідач прохає відмовити позивачу у задоволенні позову.

26.07.2021 року, до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у зв`язку із тим, що у позивача не було жодних доказів щодо відчуження автомобіля та були відсутні докази купівлі даного автомобіля, було направлено адвокатський запит до Територіального сервісного центру № 1242 МВС України у Дніпропетровській області щодо надання інформації, а саме: коли був зареєстрований транспортний засіб Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, придбаний ОСОБА_2 з наданням засвідчених копій документів; коли саме та за ким був зареєстрований транспортний засіб Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, відчужений ОСОБА_2 у травні 2020 року, а також на підставі чого була проведена реєстрація, з наданням засвідчених копій документів.

10.06.2021 року надійшла відповідь від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, у якій було зазначено, що автомобіль Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, був зареєстрований на відповідача 13 вересня 2017 року. На підставі договору купівлі-продажу ТЗ, укладеного у СГ № 4589/17/001552 від 28.05.2020 року перереєстровано на іншу фізичну особу.

Щодо зазначеного відповідачем у своєму відзиві, позивач зазначає наступне, експерт зробив вірний розрахунок, оскільки автомобіль було відчужено саме у травні 2020 року, а тому і розрахунок вартості є станом на 28.05.2020 року. Також, відповідач надав до суду разом із відзивом копію договору добровільного страхування в якому зазначено, що станом на 17.09.2019 року, заявлена вартість автомобілю складає 138000 грн.

На підставі вище зазначеного, позивач прохає витребувати у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області інформацію про продаж транспортного засобу, а саме копію договору купівлі-продажу.

Ухвалою від 12.10.2021 року, клопотання позивачки було задоволено. Суд витребував від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії документів.

29.10.2021 року на виконання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, від 12.10.2021 року Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області було надано завірені належним чином документи, а саме: акт огляду №6112/20/005805, договір купівлі-продажу та комісії №6112/20/0562 від 28.05.2020 року.

Відповідно до договору комісії № 6112/20/0562 від 28.05.2020 року, відповідач надає право ТОВ «СТВ АВТО» від його імені провести угоду з продажу транспортного засобу - Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Мінімальною ціною продажу автомобіля є 148500 грн. Того ж дня, ОСОБА_3 придбав автомобіль - Dacia Logan 90К, 2008 року випуску у компанії ТОВ « СТВ АВТО», які є представниками ОСОБА_2 автомобіль було продано за 148500 грн.

02.12.2021 року до суду надійшла заяві від позивачки про збільшення розміру позовних вимог. Враховуючи надані копії договору купівлі-продажу від 28.05.2020 року, позивач прохає стягнути з відповідача в якості компенсації 74250 грн., що є вартістю 1/2 частки спільного майна автомобіля Dacia Logan 90К, 2008 року випуску.

У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, розпорядженням від 27.04.2022 року № 184, справу було передано на повторний автоматизований розподіл. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу було передано судді Куцеволу В.В.

Ухвалою від 29.04.2022 року, справу було прийнято цим складом суду та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач та представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримали, прохали задовольнити.

Відповідач 27.07.2022 року та 29.08.2022 року подав заяву про перенесення судового засідання у зв`язку із перебуванням його в територіальному формуванні на захисті Держави, однак доказів перебування в територіальному формуванні не надав.

Через це суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів та заперечень відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 09.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2019 року у справі № 200/7732/18 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішення набрало законної сили 18.02.2019 року.

13.09.2017 року подружжям було придбано транспортний засіб Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до договору комісії № 6112/20/0562 від 28.05.2020 року, відповідач надав право ТОВ «СТВ АВТО» від його імені провести угоду з продажу транспортного засобу - Dacia Logan 90К, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Мінімальною ціною продажу автомобіля є 148500 грн.

28.05.2020 року ТОВ «СТВ АВТО», яке діяло вказаного договору комісії, було укладено з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіля - Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, який належить ОСОБА_2 , за ціною 148500 грн.

Згідно ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України)

Згідно з роз`ясненнями у п.п. 22 - 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З аналізу вказаних вище норм матеріального закону слідує, що згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело походження коштів.

Згідно з договору купівлі-продажу від 28.05.2020 року, відповідач продав автомобіль - Dacia Logan 90К, 2008 року випуску за 148500 грн.

Що стосується способу поділу даного майна шляхом стягнення грошової компенсації, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 18 січня 2017 року у справі N 6-2565цс16, відповідно до якої вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4 - 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснено у п. 24 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

У пункті 30 цієї постанови Пленуму судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі № 462/1868/15-ц .

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись наведеними нормами матеріального та процесуального права та оскільки автомобіль придбано у період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти подружжя, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами по справі, проте відчужено відповідачем без згоди ОСОБА_1 , остання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості, що відповідає висновку, зазначеному Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 444/848/16-ц. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації спільного майна подружжя, що становить 1/2 частину вартості придбаного у період зареєстрованого шлюбу автомобіля марки Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , у розмірі 74250 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягнення судового збору у сумі 908 грн., який сплачено позивачем при подачі позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна - автомобіля марки Dacia Logan 90К, 2008 року випуску, а саме, 74250,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол