Справа №200/1976/19
Провадження №2/932/3351/2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

представника позивача: Турчанінова І.Ю.,

представника відповідача: Бородаєвої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васеніна Юрія Володимировича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить із урахуванням заяви, поданої 22.10.2021, просить:

- визнати незаконним рішення про державну реєстрацію державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васенiна Юрія Володимировича, індексний номер: 45088517 вiд 17.01.2019 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством "УКРСОЦБАНК", ;

- зобов`язати державного реєстратора скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством "Укрсоцбанк", .

Ухвалою від 18.02.2019 відкрито позовне провадження у справі.

Ухвалою від 25.11.2020 справу прийнято до розгляду суддею Цитульським В.І., призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 08.02.2021 у якості правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк» залучено АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою від 30.09.2022 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 01.07.2008 нею було отримано кредит під заставу власної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З інформаційної довідки від 21.01.2019 вона дізналася, що право власності на квартиру зареєстровано за АТ «УКРСОЦБАНК».

Не погоджується із рішенням державного реєстратора та державною реєстрацією з огляду на таке: примусове звернення на предмет іпотеки було заборонено законом; існування судового спору між сторонами договору кредиту про визнання недійсним такого договору; відсутній факт отримання нею письмової вимоги іпотекодержателя про виконання кредитних зобов`язань.

Згідно відзиву на позовну заяву, Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області вказує про надання усіх передбачених законом документів для здійснення державної реєстрації, відсутності підстав для відмови у її проведенні. Зазначає, що вимога про скасування запису про державну реєстрацію прав не передбачена чинним законодавством як спосіб захисту порушеного права. Вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягають застосуванню з огляду на та, що позивач надала згоду на позасудовий порядок звернення стягнення на заставне майно у договорі іпотеки.

Згідно відзиву на позовну заяву, АТ «Альфа-Банк» наводить доводи щодо непоширення мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, аналогічні відзиву Дніпровської РДА Дніпропетровської області. Також вказує, що вимога про усунення порушень була надіслана позивача кур`єрським відправленням №20003053 від 09.11.2018, яку остання відмовилася отримувати. Існування судового спору, про який вказує позивач, не є підставою для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки. Вказує на неналежність обраного позивачем способу захисту.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, навів доводи аналогічні позовній заяві.

Представник Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судовому засіданні, вимоги позову заперечила, навела мотиви, аналогічні фабулі відзиву.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Обставини, встановлені судом.

Згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2008 ТОВ «ФСД-ГРУПП» продало, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 .

Право власності на квартиру було зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.07.2008.

Між ТОВ «УніКредит» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит від 01.07.2008 на 40 230 доларів США, виконання вимог позичальника за яким було забезпечено згідно договором іпотеки MRTG-1/S від 01.07.2008 вказаною квартирою позивача. Статтею 9 договору іпотеки передбачено право позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається наявність наступного запису щодо квартири АДРЕСА_2 - від 26.12.2018 про право власності за АТ «Укрсоцбанк», 9 на підставі іпотечного договору MRTG-91/S від 01.07.2008, укладеного між ВАТ «УніКредит» та ОСОБА_1 .

Державна реєстрація здійснена на підставі рішення державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васеніна Юрія Володимировича від 17.01.2019 №45088517

Для реєстрації права власності подано заяву представником АТ «Укрсоцбанк», ЄДРПОУ - 00039019 Орлик В.В. У заяві про державну реєстрацію заявником вказано ТОВ «Унікредит Банк», . Останнє вказано суб`єктом за яким здійснюється державна реєстрація в оскаржуваному рішенні державного реєстратора від 17.01.2019 №45088517.

Також відповідачем подано договори про іпотечний кредит та іпотеки із додатками, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 20.09.2017, відповідь ПП «Експрес Мейл» від 19.11.2018, адресована ТОВ «Метапол» про те, що кореспонденція ТОВ «Метапол», адресована ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із відмовою в одержанні, поштовий конверт із вказівкою відправником АТ «Укрсоцбанк», одержувача ОСОБА_1 , повертається за закінченням строку зберігання 11.11.2018.

В провадженні Бабушкінського суду м. Дніпропетровська також перебуває цивільна справа №200/23790/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 29.08.2018 вбачається, що у спірній квартирі з 29.08.2018 і по дату видачі довідки зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник позивача ствердив, що останній є сином позивача, проте свідоцтва про народження не надав.

Не надано позивачем й доказів реєстрації у квартирі місця проживання позивача. Разом із тим, відповідна адреса, як місце реєстрації та проживання позивача, вказана у угоді про внесення змін та доповнень до договору про іпотечний кредит. Відповідна адреса вказана у вимозі про усунення порушень. Факт реєстрації та проживання позивача у спірній квартирі не заперечується відповідачами.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 536,80 грн. за подання позову, 384,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, 384,20 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку.

Вказаний закон діяв з 07.06.2014 до 21.04.2021.

До правовідносин з реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем на підставі іпотечного застереження застосовуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» щодо тимчасової заборони відчуження.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №201/8229/19, від 23.06.2022 у справі №750/5622/19.

У відповідності до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п.61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

На підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №638/20000/16-ц).

Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми права спрямовані на забезпечення фактичного повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника потрібно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Аналогічний висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц.

У постанові від 29.09.2020 у справі №757/13243/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також потрібно вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Вказаний правовий висновок також підтриманий і у постановах Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №332/4600/19 (провадження № 61-20446св21), від 12.05.2022 у справі №757/52446/18-ц (провадження № 61-5904св21).

У відповідності до п.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Тлумачення вказаної норми матеріального права, дає підстави зробити висновок про те, що законодавством визначено підстави для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, зокрема такими є: 1) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, 2) а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.11.2022 у справі №641/9154/19.

У вказаній поставові ВС виснував про те, що судове рішення, яким скасовано рішення про державну реєстрацію та судове рішення, яким визнано недійсним чи скасовано документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав є ефективним способом захисту порушеного права.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18.

Висновки суду.

Предметом оскарження в межах даної справи є набуття права іпотекодержателем на квартиру боржника-іпотекодавця.

Таке набуття права власності відбулося на підставі приписів ст.37 Закону України «Про іпотеку» шляхом передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

При цьому спірна квартира підпадає під ознаки, визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Заперечень із цього приводу відповідачами не наводилось.

Керуючись наведеними нормами закону та висновками Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що реєстрація права власності на спірну квартиру за відповідачем, в період дії мораторію, суперечила вимогам наведеного вище закону.

Крім то суд погоджується із мотивами позову в частині порушення порядку звернення стягнення на заставне майно.

Так наявний в матеріалах реєстраційної справи лист ПП «Експрес Мейл» не доводить факт відмови позивача від отримання вимоги відповідача. Зокрема відповідачами не надано первинних документів щодо відправлення та відмови в отриманні поштової кореспонденції. Крім того, такий лист не можна пов`язати із іпотекодержателем, оскільки у ньому відправником вказано ТОВ «Темапол». При цьому виправданим можна вважати відмову позивача в отриманні кореспонденції від невідомої юридичної особи.

Так само не доводить факт отримання позивачем вимоги іпотекодержателя, чи відмови від її отримання, копія поштового конверту із відбитком календарного штемпеля ДППЗ «Укрпошта». Зокрема, відповідачами не долучено первинного документу на підтвердження використання послугу пошти (фіскальний чек), а також опису вкладеного у цінний лист. Звертає на себе увагу той факт, що іпотекодержатель не вказував на надіслання вимоги через ДППЗ «Укрпошта».

За вказаних обставин звернення стягнення на заставне майно є протиправним.

Щодо способу захисту права позивача, то суд керується наведеними вище висновком Верховного Суду, а також приписами ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за якими скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав відповідні права чи обтяження припиняються.

Цією ж статтею визначено, що у разі якщо в Державному реєстрі прав наявні відомості про речові права припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Тобто, при скасуванні оскаржуваного рішення держаного реєстратора, у Державному реєстрі прав будуть припинені права на квартиру іпотекодержателя та поновлені права іпотекодавця.

Відтак обраний позивачем спосіб захисту відновить його права, а відтак, його можна вважати ефективним, а відповідно належним.

Щодо вимоги про зобов`язання державного реєстратора скасувати державну реєстрацію права, то таке не може бути задоволеним з огляду на попереднє мотивування. Законом чітко визначено які дії повинен вчинити державний реєстратор за рішенням суду про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав. Додаткового рішення у цьому випадку не вимагається.

Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює.

Із відповідачів підлягає стягненню порівну сплачений позивачем судовий збір. Інших судових учасниками не заявлено.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васенiна Юрія Володимировича, індексний номер: 45088517 вiд 17.01.2019 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством "УКРСОЦБАНК", .

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Сягнути із Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1 152,60 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І. Цитульський