Справа № 204/8633/21
Провадження № 2/204/684/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Сокола Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна та Приватний виконавець виконавчого округу міста Дніпра Ванжа Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградову В.Ю. та приватного виконавця виконавчого округу м. Дніпра Ванжу О.В., із вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 21 липня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., видано виконавчий напис № 852 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 2575392 гривні 38 копійок. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. відкрито виконавче провадження № 66748756. Вважає, що виконавчий напис № 852 від 21 липня 2021 року вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки він повинен бути вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, а такий між позивачем та відповідачем ніколи не укладався. Також зазначає, що він не отримував від відповідача жодних вимог щодо можливої заборгованості, а про відкрите виконавче провадження дізналася у вересні 2021 року із сайту автоматизованої системи виконавчих проваджень. Крім того зазначив, що в кредитному договорі № 8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра», кінцевим терміном повернення кредиту є 20 липня 2027 року, проте, під час дії договору та за неналежне виконання його умов позичальником кредитор звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та 27 грудня 2011 року рішенням суду по справі № 2-1222/11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, постановлено рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості, за кредитним договором № 8/2007/840-К/1173-Н від 24 липня 2007 року, у сумі 746507 гривень. Рішення набрало законної сили 10 січня 2012 року. Таким чином банк самостійно змінив умови договору, а саме змінив строк дії договору з 20 липня 2027 року на 11 лютого 2011 року, а також визначено суму заборгованості, яку банк прохав достроково стягнути з відповідача, а саме 746507 гривень.

Тому прохає суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. від 21 липня 2021 року № 852 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" заборгованості в сумі 2575392 гривні 38 копійок таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 грудня 2021 року (а. с. 32), копія якої надіслана учасникам справи 03 грудня 2021 року за вихідним № 25944/21-вих/2/204/2584/21 (а. с. 33) та, яка отримана відповідачем 15 грудня 2021 року, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 66).

22 грудня 2021 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представника відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - директора Скребця О.С., в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує (а. с. 43-47). В обґрунтування відзиву вказано, що 17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК» Дніпрофінансгруп» був укладений договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги. За умовами договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) 8/2007/840-к/1173-Н від 24 липня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення. 20 липня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу позивача було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором. 23 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу позивача було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості (станом на 17 липня 2020 року) за кредитним договором у тридцятиденний строк, у розмірі 2575392 гривні 38 копійок. Також вказано, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Оскільки відсутні будь-які докази щодо спірності розміру заборгованості окрім бездоказових тверджень позивача, вважає, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а відтак такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав позов задовольнити (а. с. 82).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій прохав позов залишити без задоволення (а. с. 81).

Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю., у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. видано виконавчий напис № 852 про звернення стягнення із ОСОБА_1 , за кредитним договором № 8/2007/840-К/1173-Н вiд 24 липня 2007 року, укладеним ним із первісним кредитором ПАТ КБ «Надра», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» () на підставі договору № GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року, заборгованості, за період з 19 квітня 2019 року по 20 липня 2021 року, у розмірі 2575392 гривень 38 копійок, яка складається: із заборгованості за тілом кредиту, що становить 1675702 гривні 27 копійок; та заборгованості за відсотками 899690 гривень 11 копійка. 08 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. відкрито виконавче провадження № 66748756 на підставі виконавчого напису № 852 від 21 липня 2021 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" заборгованості у розмірі 2575392 гривень 38 копійок (а. с. 20-21).

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5.

Відповідно до вимог п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Так, згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до вимог п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з вимогами пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Приписами пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначила наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі № 461/4609/16-ц.

Так, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 852 від 21 липня 2021 року вбачається, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172.

Тобто, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова В.Ю. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 21 липня 2021 року не врахувала, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", було визнано незаконною та не чинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Таким чином, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю. від 21 липня 2021 року № 852 таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, оф. 205; ), треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Виноградова Владислава Юріївна (49044, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 15-а) та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович (49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 6, оф. 3), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити у повному обсязі.

Визнати виконавчий напис, що вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною 21 липня 2021 року, який зареєстрований в реєстрі за № 852, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" заборгованості в сумі 2 575 392 гривень 38 копійок таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, які не були присутніми у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна