Дата документу 08.11.2022 Справа № 310/6775/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6775/21 Головуючий у 1 інстанції: Вірченко О.М.
Провадження № 22-ц/807/703/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Запорізької обласної прокуратури на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Бердянської окружної прокуратури в інтересах Бердянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року Бердянська окружна прокуратура звернулась до суду з позовом в інтересах Бердянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 01 вересня 2017 року зареєстровано договір купівлі-продажу від 01 вересня 2017 року № 861, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (з однієї сторони) та ОСОБА_4 (з другої сторони) щодо нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :11:012:0102.

На підставі п. 4.2 рішення Бердянської міської ради від 25 січня 2007 року № 21 «Про передачу в оренду земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано в довгострокову оренду ПП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках відповідно кожному земельну ділянку площею 0,0787 га (на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна будівля), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для розміщення офісу та комп`ютерного клубу строком до 01 січня 2017 року.

27 лютого 2007 року укладено договір оренди на вказану земельну ділянку строком до 01 січня 2017 року, зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Бердянську, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 травня 2007 року за № 92.

Пунктом 14 рішення Бердянської міської ради від 23 лютого 2017 року № 30 «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» вказаний договір для розміщення офісу було поновлено строком до 01 лютого 2027 року, на підставі чого 06 березня 2017 року було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на вказану земельну ділянку строком до 01 лютого 2027 року.

Після переходу права власності на нерухоме майно внесено відомості про припинення договору оренди від 27 лютого 2007 року шляхом реєстрації угоди про дострокове припинення від 22 березня 2018 року. Після дострокового припинення вищевказаного договору оренди землі новим власником нерухомості та користувачем земельної ділянки ОСОБА_4 договір оренди вищевказаної земельної ділянки не укладався.

Відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору збільшила вартість власного майна, а Бердянською міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), на отримання яких позивач обґрунтовано очікував.

На адресу Бердянської міської ради від ОСОБА_4 звернень з пропозицією укласти договір оренди не надходило. Представниками управління містобудування та архітектури спільно з представниками управління земельних відносин виконавчого комітету Бердянської міської ради 22 січня 2021 року було проведено обстеження земельної ділянки, якою користується відповідач, в ході якого встановлено, що земельна ділянка забудована, на земельній ділянці розташована одноповерхова будівля.

Згідно інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області Державної податкової служби України, викладеної у листі від 16 червня 2021 року № 14997/5/08-01-24-07, ОСОБА_4 протягом 2018-2021 років не декларувала та не сплачувала податкові зобов`язання з плати за землю за вищевказану земельну ділянку.

Розмір недоотриманих доходів склав: з 12 квітня 2018 року по 31 грудня 2018 року 16 618,30 грн., з 10 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року 23 098,76 грн., з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року 21 173,90 грн., з 01 січня 2021 року по 31 березня 2021 року 5 774,70 грн., загальний розмір недоотриманих доходів за період з 12 квітня 2018 року по 31 березня 2021 року склав 66 665,66 грн.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_4 на користь Бердянської міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, в сумі 66 665,66 грн., судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Запорізька обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, користування відповідачем земельною ділянкою без належної правової підстави, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з недоведеності прокурором позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 лютого 2007 року між Бердянською міською радою та ПП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі (далі - Договір оренди), за умовами якого орендарі прийняли в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для розміщення офісу та комп`ютерного клубу, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.35-37). Вказану земельну ділянку передано в оренду на підставі п. 4.2 рішення Бердянської міської ради від 25 січня 2007 року № 21 «Про передачу в оренду земельних ділянок».

Відповідно до пунктів 2.1 - 2.2 Договору оренди площа земельної ділянки складає 0,0787 га, на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна будівля. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою Бердянського міського управління земельних ресурсів від 22 лютого 2007 року № 175 становить 116 481,09 грн., строк дії договору до 01 січня 2017 року.

06 березня 2017 року між Бердянською міською радою та ПП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі на вказану земельну ділянку строком до 01 лютого 2027 року (а.с.46).

На підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2017 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0787 га, кадастровий номер :11:012:0102 (а.с.102-103).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 березня 2021 року № 246363071 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2017 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації ЗП 81, виданої 28 грудня 2017 року ДАБІ у Запорізькій області, було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 139,8 кв.м, житловою площею 59,6 кв.м.(а.с.51-68). Крім того, згідно з цієї інформацією за вказаною адресою розташована земельна ділянка кадастровий номер :11:012:0102, площею 0,0787 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для розміщення офісу, власник територіальна громада м. Бердянська (а.с.58).

Відповідно до Витягу Головного управління Держгеокадастру Запорізькій області, міськрайонного управління у Бердянському районі та м. Бердянськ від 26.01.2021 року цільовим призначенням земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :11:012:0102, площею 0,0787 га, зазначено: секція В 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (а.с.34).

За змістом листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16 червня 2021 року № 14997/5/08/-01-24-07 за період з 12 квітня 2018 року по 31 березня 2021 року ОСОБА_4 не декларувала та не сплачувала податкові зобов`язання з плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером :11:012:0102, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 288.1 ст. 288, п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України, підстав для нарахування орендної плати або земельного податку з фізичних осіб не має, оскільки ОСОБА_4 не є власником/землекористувачем вищезазначеної земельної ділянки (а.с.50).

Предметом позову у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача як власників об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати на підставі статей 1212-1214 ЦК України, за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій розміщене нерухоме майно, за період з 12.04.2018 року по 31.03.2021 року.

Відповідно до положень ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно із статтями 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України).

Отже, за положенням ст.120 ЗК України виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 ст.93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Тобто, перехід права на земельну ділянку не відбувається автоматично, а потребує оформлення. Набуттю права користування передує волевиявлення особи, яка виявила бажання набути таке право, і лише після цього здійснюється волевиявлення відповідного органу місцевого самоврядування. За змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

28 лютого 2018 року ОСОБА_4 звернулась до міського голови із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , в зв`язку з переведенням нежитлового приміщення в житлове на цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» 9 (а.с.105). При цьому матеріали справи не містять та позивачем не надано рішення Бердянської міської ради щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Дії або бездіяльність посадових осіб щодо вирішення питання про зміну цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , відповідачкою ОСОБА_1 оскаржені не були.

Рішенням Бердянської міської ради від 30 серпня 2018 року № 24 «Про передачу у власність земельних ділянок» на підставі ст.ст. 12, 20, 79-1, 122, 123 ЗК України ОСОБА_4 в передачі у власність вищевказаної ділянки було відмовлено (пункт 10). Зазначене рішення Бердянської міської ради ОСОБА_4 також не оскаржувала.

Аналіз викладеного свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 , правомірно володіючи комплексом будівель, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , користується спірною земельною ділянкою площею 0,0787 га з кадастровим номером: :11:012:0102. При цьому відповідачка не оформила права власності або права землекористування вказаною ділянкою, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для неї, як землекористувача є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК).

Отже правильним є висновок суду першої інстанції щодо кваліфікації спірних правовідносин за статтею 1212 ЦК України.

За змістом пункту 4 частини 3 статті 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини 3 статті 1212 ЦК вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

За приписами ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Таким чином, з часу виникнення права власності на нерухоме майно, тобто з 01 вересня 2017 року у відповідачки виник обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на вищезазначену земельну ділянку. Цього обов`язку відповідачка не виконала, а отже без законних підстав зберегла у себе майно - кошти за оренду землі.

Відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року №917/1739/17, від 23.05.2018 року №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 року №922/3412/17, від 14.01.2019 року №912/1188/17, від 21.01.2019 року №902/794/17, від 29.01.2019 року №922/536/18.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно із п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Сплата орендних платежів за користування землями територіальної громади є джерелом поповнення місцевого бюджету. У зв`язку з неукладенням договору оренди землі, місцевий бюджет не отримує суму орендних платежів за користування земельною ділянкою.

Згідно із п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Так, згідно із ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті закону, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як слідує із положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та п.14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином, з часу виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно у нього виник і обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі. А використання спірної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило селищну раду як власника землі права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати.

Надаючи оцінку обґрунтованості розрахунку недоотриманого доходу за фактичне використання землі відповідачкою, суд не належним чином дослідив докази у справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність розміру безпідставно збережених коштів ОСОБА_4 .

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бердянської міської ради від 12.07.2013 року № 62 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в межах території м. Бердянська» було затверджено середню (базову) вартість 1 кв. м земель м. Бердянська, яка склала 103,56 грн. (а.с.26).

Відповідно до рішення Бердянської міської ради від 15.03.2018 року № 75 «Про встановлення розмірів плати за землю на 2018 рік» ставка орендної плати за земельну ділянку, яка використовується для розміщення офісних приміщень становила 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі; для земельних ділянок, зайнятих житловим фондом 1 %.

Згідно з рішеннями Бердянської міської ради від 29.01.2019 року № 17 «Про встановлення ставок по платі за оренду землі на 2019 рік» та від 14.07.2020 № 4 «Про встановлення ставок з орендної плати за землю» ставка орендної плати за земельну ділянку за кодом 03.07, яка використовується для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, склала 4 %; для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 1 % (а.с.27-30).

Відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (кадастровий номер :11:012:0102), сформованого Міськрайонним управлінням у Бердянському районі та м. Бердянську у Запорізької області, нормативна грошова оцінка за земельну ділянку площею 787 кв.м. (0,0787 га), становить 577469,12 грн.(а.с.34).

Згідно з Актом огляду земельної ділянки від 22 січня 2021 року, складеного робочою комісією, створеною розпорядженням міського голови від 04 січня 2001 року № 1-р «Про створення робочої комісії з огляду земельних ділянок», встановлено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 забудована, на ній розташована одноповерхова будівля. Відповідно до інформації інтернет-ресурсу «Публічна кадастрова карта України», яка є офіційною відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр», вищевказана земельна ділянка має кадастровий номер :11:012:0102, тип власності комунальна власність, цільове призначення 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі для розміщення офісу, площею 0,0787 га (а.с.48).

В обґрунтування недоотриманих позивачем доходів у вигляді орендної плати суду наданий розрахунок недоотриманих Бердянською міською радою Запорізької області доходів за фактичне використання ОСОБА_4 земельної ділянки кадастровий номер :11:012:0102, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0787 га, без правовстановлюючих документів за період часу з 12 квітня 2017 року по 31 березня 2021 року, за підписом в.о. начальника фінансового управління виконавчого комітету Бердянської міської ради Ткаченко С., згідно якого відповідачці нараховано: з 12 квітня 2018 року по 31 грудня 2018 року 16 618,30 грн., з 10 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року 23 098,76 грн., з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року 21 173,90 грн., з 01 січня 2021 року по 31 березня 2021 року 5 774,70 грн., загальний розмір недоотриманих доходів за період з 12 квітня 2018 року по 31 березня 2021 року склав 66 665,66 грн. (а.с.47).

Матеріали справи містять рішення Бердянської міської ради від 15.03.2018 року № 75 щодо встановлення плати за землю на 2018 рік, у пункті 8 Переліку розмірів орендної плати за земельні ділянки в м. Бердянську дійсно зазначено орендну плату у вигляді 1,5 % відсотків від нормативної грошової оцінки за наступним призначенням - офісні, складські та виробничі приміщення, промислові, будівельні та транспортні майданчики, наукові та навчальні центри, котельні, теплові пункти, насосні станції, земельні ділянки для будівництва та реконструкції, релігійні організації, православні храми та комплекси службово-побутових приміщень, земельні ділянки для будівництва багатоквартирних житлових будинків (а.с.33).

Проте, вказаний перелік ще містить пункт 10 - магазини, торгові комплекси та павільйони, в тому числі з надання побутових послуг, ринки, торгові ряди - із процентною ставкою 4%, а також пункт 21 - інші земельні ділянки, що не ввійшли до цього Переліку із процентною ставкою теж 4%.

При цьому за змістом витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки остання з 21.04.2017 року відноситься до земель житлової та громадської забудови із цільовим призначенням за Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23.07.2010 року, - 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.34).

Також з 01.07.2018 року ставки орендної плати визначено рішенням Бердянської міської ради від 26.06.2018 року № 46, яке міститься на офіційному сайті Позивача за адресою (https://bmr.gov.ua/index.php7icU800000880), за яким до вказаної класифікації приведено розміри земельного податку та орендної плати за землю в м. Бердянську. За видом класифікації 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі визначено процентну ставку - 4 %.

Аналогічну ставку з орендної плати за землю визначено рішеннями Бердянської міської ради, прийнятими у 2019 року та 2020 роках (від 29 січня 2019 року №17 та від 14 липня 2020 року №4) (а.с.27-32).

Матеріалами справи спростовується висновок суду щодо ненадання позивачем рішення про встановлення ставки орендної плати за оренду землі у 2021 році, оскільки за змістом рішення Бердянської міської ради від 14 липня 2020 року №4 (а.с.31-32) зазначене рішення набуває чинності з 01.01.2021 року (а.с.31 зворот).

При цьому рішення Бердянської міської ради від 14 липня 2020 року не містить посилань щодо втрачання чинності у 2020 році попереднього рішення Бердянської міської ради від 29 січня 2019 року №17, яким встановлено ставки з орендної плати за землю, в той час як в рішенні Бердянської міської ради від 15.03.2018 року №75 «Про встановлення розмірів плати за землю на 2018 рік» пунктом 4 визначено, що рішення від 22 червня 2017 року №52 «Про встановлення розмірів орендної плати за землю на території міста Бердянська» вважати таким, що втратило чинність (а.с.33 зворот.).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідачка зверталась до Бердянської міської ради з питанням врегулювання статусу земельної ділянки, що придбаний нею будинок, який використовувався попередніми власниками для розміщення офісу, нею було переведено в житловий будинок, однак зазначене питання врегульовано не було.

Водночас поза увагою суду залишилась долучена ОСОБА_4 заява від 28.08.2018 року на ім`я Бердянського міського голови щодо зміни виду цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером :11:012:0102, що розташована по АДРЕСА_1 , визначивши вид використання земельної ділянки «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» через невідповідність розміщення житлового будинку вимогам Зонінгу.

Нормами ст.ст. 1 та 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що план зонування території є містобудівною документацією, яка розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

За планом зонування міста Бердянська (Зонінгом), який розміщено на офіційному сайті Бердянської міської ради за адресою (https://bmr.gov.ua/index.php?id=800000699) та затверджено рішенням Бердянської міської ради від 13.05.2013 року № 27, спірна земельна ділянка розміщена у зоні Ж-3 - зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (до 9 поверхів), у якій розміщення садибних будинків допускається лише за умов їх існування на момент розроблення Зонінгу або за окремою розробленою містобудівною документацією, зокрема детальним планом території.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно переведення ОСОБА_4 нежитлового нерухомого майна в статус житлового відбулось на підставі поданої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме шляхом реконструкції нежитлової будівлі в житловий будинок.

За змістом розміщеного на сайті Бердянської міської ради за адресою (https://bmr.gov.ua/index.php?id=800001112) Реєстру містобудівних умов та обмежень по м. Бердянську встановлено, містобудівні умови та обмеження для реконструкції нежитлової будівлі в житлове приміщення по АДРЕСА_1 відповідачці не видавались.

Таким чином, суд першої інстанції, звернувши увагу на неврегульованість питання зміни цільового використання земельної ділянки Бердянською міською радою, не взяв до уваги причину такої відмови, а саме через неможливість розміщення житлового будинку ОСОБА_4 за планом зонування міста Бердянськ за вказаною адресою.

У постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 922/536/18, від 21.12.2019 року у справі № 922/393/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, від 21.12.2020 року справі № 924/1265/19 при застосуванні норм ст.ст. 263, 264 та 89 ЦПК України у подібних правовідносинах викладено наступний правовий висновок.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок недоотриманих доходів), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на його спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Проте, відповідачем не спростовано розрахунок недоотриманих доходів, наданий позивачем, іншого розрахунку ОСОБА_4 не надано, що є її обов`язком в розумінні вимог ст.12 ЦПК України.

Отже, розмір безпідставно збережених коштів відповідача у період із 12 квітня 2018 року по 31 березня 2021 року розраховано Бердянською міською радою Запорізької області як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування,.

Розрахунок Бердянською міською радою Запорізької області складений власником земельної ділянки із урахуванням Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2006 року за № 388/12262).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність прокурором користування відповідачкою земельною ділянкою площею саме 0,0787 га, з огляду на таке.

Предметом договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного ОСОБА_4 з попередніми власниками 01.09.2017 року, передбачено розміщення будівлі нерухомості літ «А» загальною площею 146,9 кв.м на земельній ділянці з кадастровим номером :11:012:0102 площею 0,0787 га (а.с.102-103).

За кадастровим планом земельної ділянки, який є додатком до договору оренди землі від 27.02.2007 року, загальна площа земельної ділянки з кадастровим номером :11:012:0102 складає 787 квадратних метрів, з яких 195 квадратних метрів займає капітальна одноповерхова будівля, інші 592 квадратних метрів займають проїзди, проходи та площадки, що свідчить про їх використання для обслуговування об`єкта нерухомості (а.с.39-40).

Факт використання всієї площі земельної ділянки підтверджено Бердянською міською радою в акті її огляду комісією із земельних питань від 22.01.2021 року (а.с.48) та долученою заявою самої ОСОБА_4 від 28.08.2018 року щодо зміни цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером :11:012:0102, що розташована по АДРЕСА_1 (а.с.105).

Крім того, ОСОБА_4 , звертаючись із заявою про передачу у власність земельної ділянки, межі якої визначено в натурі, просила передати у власність земельну ділянку, яка перебуває в її користуванні, площею 0,0787 га (кадастровий номер :11:012:0102), яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Бердянської міської ради від 30 серпня 2018 року № 24 «Про передачу у власність земельних ділянок» ОСОБА_4 в передачі у власність вищевказаної ділянки було відмовлено (пункт 10) (а.с.106).

Враховуючи викладене, рішення суду згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову Бердянської окружної прокуратури в інтересах Бердянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, та стягнення з ОСОБА_1 на користь Бердянської міської ради до місцевого бюджету доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в сумі 66 665 гривень 66 копійок.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України Бердянська міська рада має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 2270 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 3405 грн., всього 5675 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Бердянської окружної прокуратури в інтересах Бердянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Бердянської міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна, в сумі 66 665 (шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Бердянської міської ради до місцевого бюджету судовий збір в розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова