Справа № 372/4509/21
Провадження № 2-481/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

представника позивача Чимериса Т.П. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендних платежів,

ВСТАНОВИВ:

Представник Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендних платежів. Позов мотивовано тим, що 03.07.2001 на підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 31 травня 2001 року за №55/47 між виконавчим комітетом Козинської селищної ради та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,8350 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, та розміщення гідротехнічних споруд. На підставі вказаного договору була передана в користування на правах оренди земельна ділянка площею 1,8350 га в АДРЕСА_1 строком на 49 років. 11.06.2008 договором про внесення змін до договору оренди були внесені зміни до договору оренди від 03.07.2001, а саме: була проведена заміна орендаря і замість ОСОБА_4 орендарем було визнано ОСОБА_3 ; було викладено в новій редакції преамбулу договору і замінено «виконавчий комітет Козинської селищної ради» на «Козинську селищну раду», як належний орган щодо розпорядження землями комунальної власності; викладено абз. 2 п.2.3 договору в новій редакції та встановлено, що «Плата за землю вноситься орендарем щомісячно в грошовій формі на поточний рахунок Козинської селищної ради в розмірі 10% від грошової оцінки земельної ділянки, що вказана в договорі». Вказаний договір був зареєстрований в Обухівському районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.07.2008 за № 15. Рішенням Козинської селищної ради № 14 від 31 травня 2010 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Козин Обухівського району Київської області» було затверджено нову нормативну грошову оцінку, а орендна плата підлягала індексації відповідно до рівня інфляції національної валюти України, згідно абз.5 п. 2.3 Договору. В подальшому вказаний договір було посвідчено державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Клименко О.П., номер в реєстрі 2805. До договору неодноразово вносились зміни та доповнення. В зв`язку з сплатою орендної плати відповідачем не в повному обсязі позивач просить одночасно стягнути заборгованість, яка утворилась з орендних платежів з 2008 року в сумі 1126112,99грн.

До суду надійшов відзив в якому відповідач заперечив проти задоволення позову в повному обсязі в зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначив, що у орендаря відсутня заборгованість по орендним платежам, внесення змін до договору оренди в зв`язку з затвердженням нової нормативної-грошової оцінки повинно здійснюватись за обопільною згодою сторін, а Козинська селищна рада не зверталась до відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору оренди, в тому числі і щодо розміру орендної плати та порядку її сплати. Подав заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності. Вважає, що укладенням 05.07.2019 року Договором за реєстровим номером 897 про внесення змін до Договору оренди від 31.05.2001р. Козинська селищна рада підтвердила факт відсутності будь-яких претензій до відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, зазначив про обов`язок відповідача здійснювати сплату орендних платежів з відповідними індексаціями.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі з підстав викладених у відзиві та поданому відповідачем в якості доказу по справі Висновку експерта за результатом проведення судової економічної експертизи №25139/22-71/25733-25735/22-71 від 30.09.2022, де зазначено про відсутність заборгованості по сплаті орендних платежів. Також просив застосувати строки позовної давності.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновків про наступне.

На підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 31 травня 2001 року за № 55/47 між виконавчим комітетом Козинською селищною радою та гр. ОСОБА_4 був укладений спірний договір оренди земельної ділянки площею 1,8350га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей та розміщення гідротехнічних споруд (елінг, причал та інше) за адресою: АДРЕСА_1 згідно з планом землекористування. Вказаний договір був посвідчений державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Клименко О.П. за реєстровим номером 2805 та зареєстрований в Обухівському районному відділі земельних ресурсів від 12 жовтня 2001 року за № 62.

На підставі вказаного договору оренди ОСОБА_4 була передана в користування на правах оренди земельна ділянка площею 1,8350га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей та розміщення гідротехнічних споруд (елінг, причал та інше) в АДРЕСА_1 строком на 49 (сорок дев`ять) років.

Підпунктом 2.3. пункту 2 договору було визначено грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 110617грн. 47 коп., а плата за землю вноситься орендарем щорічно в грошовій формі на рахунок Козинської селищної ради в розмірі 0,12 гривень за 1 кв.м. в рік. Було також передбачено, що розмір орендної плати щорічно переглядається в зв`язку з інфляцією, змінами розміру ставки земельного податку та у інших випадках, передбачених законодавством України.

Підпунктом 3.2. пункту 3 договору визначав права та обов`язки Орендаря, серед яких і обов`язок своєчасно вносити орендну плату та використовувати земельну ділянку згідно умов п.2. договору.

Підпунктом 4.1. пункту 4 договору було визначено, що зміна умов договору можлива лише за взаємною згодою сторін, здійснюється за умови письмового попередження зацікавленої в зміні сторони іншої сторони і оформляється окремою угодою.

Підпунктом 4.6 пункту 4 договору було передбачено, що у випадках, коли будь-яке із положень цього договору втратило юридичну силу, сторони невідкладно почнуть переговори на засадах взаємної доброзичливості для того, щоб змінити це положення таким чином, щоб у зміненому вигляді воно стало законним та у максимально можливому обсязі відбивало початкові наміри сторін, закладені в договір.

В подальшому, 11.06.2008 року між Козинською селищною радою та гр. ОСОБА_3 був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. договір про внесення змін до договору оренди землі за реєстровим номером 4076. Вказаний договір був зареєстрований в Обухівському районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» від 10.07.2008р. за №15, яким, серед іншого, було замінено сторону орендаря з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , а також внесено зміни до абзацу другого п.2.3. основного договору і передбачено, що плата за землю вноситься Орендарем щорічно в грошовій формі в розмірі 10 відсотків від грошової оцінки земельної ділянки, визначеної в договорі.

При цьому, в договорі не було визначено грошову оцінку земельної ділянки на дату укладення договору про внесення змін до договору оренди від 11.06.2008 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до вимог статті 124 Земельного кодексу України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Приписами статті 22 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, аналіз змісту статей 24,25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена презумпція обов`язковості договору для виконання сторонами.

Порядок визначення розміру орендної плати станом на дату укладення спірного договору оренди визначався ст..21 Закону України «Про оренду землі» та Законом України «Про плату за землю» №2535-ХІІ, якими було передбачено, серед іншого, щорічне уточнення грошової оцінки за орендовані земельні ділянки щороку станом на 1 січня на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

01.01.2011 р. набрав чинності Податковий кодекс України від 02.12.2010р. № 2755-VІ, яким було визначено граничні розміри орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за землі державної та комунальної власності, а також втратив чинність Закон України «Про плату за землю».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010р. № 2756-VІ було викладено статтю 21 Закону України «Про оренду землі» у новій редакції і встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюються відповідно до норм Податкового кодексу України.

Порядок індексації нормативної грошової оцінки земель визначено ст. 289 Податкового кодексу України.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок (п. 289.1 ст. 289 ПКУ). Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: К, = [І - 10] : 100, де І індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 110%, такий індекс застосовується із значенням ПО.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п. 289.2 ст. 289 ПКУ). Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу державної податкової служби і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (п. 289.3 ст. 289 ПКУ).

Суд погоджується з позицією позивача про те, що імперативні приписи Податкового кодексу України мають пріоритет в частині визначення розміру орендної плати.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, а нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, зміна розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої сторонами у договорі оренди землі. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 3-34гс13 (справа № 5009/3430/12) від 03.12.2013, № 3-481гс15 (справа № 922/3871/14) від 07.10.2015, № 3-476гс15 (справа № 922/583/14) від 02.03.2016, № 6-325цс16 від 18.05.2016, постановах Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 910/11764/17, № 908/4582/15 від 20.11.2018, від 24 липня 2019 року в справі № 644/9862/14-ц (провадження № 61-21925св18), від 09 жовтня 2019 року в справі № 645/1972/16-ц (провадження № 36441св18), від 09 жовтня 2019 року в справі № 644/5520/16-ц (провадження № 16721св18), від 04 листопада 2019 року в справі № 641/7169/16-ц (провадження № 61-33117св18) та від 30 січня 2020 року в справі № 640/15419/15-ц (провадження № 61-16971св19).

Таким чином, на думку суду, сторони, починаючи з 01.01.2011року, в силу закону були зобов`язані привести орендні відносини у відповідність до положень чинного законодавства України в частині розміру та порядку сплати орендної плати саме виходячи з нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Така позиція узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у Постанові від 03.12.2013 р. по справі № 5009/3430/12.

Як було встановлено судом, та вбачається з висновку експерта за результатом проведення судової економічної експертизи №25139/22-71/25733-25735/22-71від 30.09.2022р. та не заперечується сторонами, щорічне уточнення грошової оцінки за орендовані земельні ділянки на коефіцієнт індексації, в зв`язку з інфляцією, за період з моменту укладення договору і до моменту пред`явлення позову не проводилось, відповідні нарахування (обчислення) не здійснювались і орендарем не сплачувались, чим було порушено умови абзацу п`ятого підпункту 2.3. пункту 2 договору оренди, а також вимоги ч.3. ст..21 Закону України «Про оренду землі».

Як зазначила Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом також встановлено, що Рішенням сесії Козинської селищної ради №14 від 31.05.2010 року «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Козин Обухівського району Київської області» було затверджено нову нормативну грошову оцінку земель в межах населеного пункту смт.Козин Обухівського району Київської області.

Козинською селищною радою 24.01.2013р. за вих..№105 було надіслано лист орендарю з пропозицією отримати новий витяг з нормативною грошовою оцінкою орендованої земельної ділянки та привести договір оренди у відповідність до вимог чинного законодавства України. Суд критично сприймає заперечення представника відповідача щодо неотримання відповідачем даного листа, оскільки в матеріалах справи міститься докази отримання даного листа відповідачем особисто від 01.02.2013р.

Представником відповідача не заперечується той факт, що на виконання вказаного листа відповідачем не було вчинено будь-яких дій.

Рішенням сесії Козинської селищної ради №1 від 14 липня 2016 року «Про проведення нормативної грошової оцінки земель селища міського типу Козин Обухівського району Київської області» було затверджено нову нормативну грошову оцінку земель в межах населеного пункту смт. Козин Обухівського району Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи Козинською селищною радою неодноразово направлялись листи відповідачу (28.08.2015р., 20.07.2015р., 01.09.2015р.) з вимогами про отримання нового витягу з нормативною грошовою оцінкою орендованої земельної ділянки та приведення договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Як вбачається з пояснень сторін, відповідач лише у 2018 році звернувся до Козинської селищної ради з заявою про внесення змін до договору, за результатом розгляду якої сесією Козинської селищної ради було ухвалено рішення №18/19 від 29.08.2018 року «Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки». Дане рішення не було реалізовано і в договір оренди зміни не вносились.

Відповідачем також подавались інші заяви (20.02.2019р., 15.05.2019, 10.06.2019р.) про внесення змін до договору оренди до Козинської селищної ради, які були розглянуті сесією з ухваленням відповідних рішень.

При цьому, судом надано оцінку тій обставині, що відповідачем було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки лише 07.06.2019 року, тобто через вісім з половиною років від часу, коли такий витяг повинен був бути отриманий та понад шість років з моменту першої письмової вимоги, надісланої орендодавцем орендарю, в силу чого Козинська селищна рада була тривалий час позбавлена того, на що розраховувала при укладені договору - сплати орендної плати в повному обсязі виходячи з дійсної нормативної грошової вартості земельної ділянки.

Проаналізувавши поведінку сторін за договором оренди за період з 2008 по 2019 рік, суд приходить до висновку, що саме через бездіяльність орендаря, яка полягала у невиконанні вимог Козинської селищної ради про приведення договору оренди у відповідність до вимог чинного законодавства в частині орендної плати, Козинською селищною радою систематично недоотримувались орендні платежі, а отже, були порушені основоположні засади цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

З огляду на викладене та виходячи із положень статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», статті 651 ЦК України, суд вбачає наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати з урахуванням актуальної (дійсної) нормативної грошової оцінки земельної ділянки та індексу інфляції в обумовленому договором розмірі.

Аналогічна правова позиція була викладена в Постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №650/628/19-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17. постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17.

Таким чином, суд вважає доведеним факт виплати відповідачем орендної плати у розмірі меншому, ніж визначеному договором - 10 відсотків від чинної нормативної грошової оцінки земельної ділянки та без урахування індексації, індексу інфляції тощо, а, отже, і наявність підстав для розірвання договору оренди в зв`язку з цим.

Судом критично оцінюються доводи представника відповідача про відсутність будь-яких претензій Козинської селищної ради в зв`язку з укладенням Договору про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. за реєстровим номером 894, оскільки вказаним договором не врегульовувались питання погашення заборгованості і в договорі не зазначалось про наявність або відсутність у сторін фінансових або будь-яких інших претензій одна до одної.

Не містилось таких застережень і в Договорі про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, який був укладений сторонами 12.08.2020р. і був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. за реєстровим номером 803, оскільки зміни вносились до основного договору в зв`язку з поділом орендованої земельної ділянки з кадастровим номером :03:025:0032 на 2 (дві) новоутворені земельні ділянки - площею 1,2233га з кадастровим номером :03:025:0069 з цільовим призначенням 10.08 «Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей» та площею 0,6117га з кадастровим номером :03:025:0070 з цільовим призначенням 10.08 «Для культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей».

На думку суду, сам по собі факт поділу орендованої земельної ділянки не змінює та не припиняє правовідносин, як виникли до такого поділу, а отже, не може вважатись підставою для відмови у позові.

В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості з орендних платежів суд зазначає наступне.

Відповідачем по справі було подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частинами 4, 5 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність, як підстава для відмови у задоволенні позову, може бути застосована лише тоді, коли суд встановить, що право позивача було порушене, але воно не підлягає судовому захисту за спливом позовної давності.

Як вбачається з спірних правовідносин, Козинська селищна рада, як уповноважений орган, що ухвалював рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земель на території смт. Козин у 2010 та 2016 роках, а також орендодавець земельної ділянки комунальної форми власності був обізнаний про утворення заборгованості по орендним платежам, що також підтверджується листами, які направлялись відповідачу з метою внесення змін до договору оренди у 2013-2019 роках.

Посилання представника позивача на те, що правопорушення є триваючим, а, отже, підстав для застосування строків позовної давності немає є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України і відхиляються судом.

Враховуючи вищевикладене, судом застосовуються наслідки спливу строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості по орендним платежам за період до 2018 року.

Виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка була визначена в договорі про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 05.07.2019р. і згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданим Відділом в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 07 червня 2019 року за №1676 становить 1518150,55 грн. та визначеним розміром річної орендної плати у розмірі 10 відсотків від нормативної грошової оцінки, річний розмір орендної плати за орендовану земельну становить 151815,05грн.

Враховуючи, що вказана нормативна грошова оцінка щодо орендованої земельної ділянки була чинною як у 2019, так і в 2018 році, суд, керуючись вищенаведеним, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по орендним платежам в розмірі 194737, 42 грн., яка утворилась за період з 2018 року і до моменту подання позову з урахуванням здійснених відповідачем оплат, які підтверджуються відповідними квитанціями, дійсність яких не оспорюється сторонами.

В задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимогст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 8000 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 121 Конституції України, ст.ст.2,4,12,76-81,89,133,141,206,223,259,263-265,273,280,354,355 ЦПК України, Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 31, 203, 204, 215, 216, 251-253, 258, 261, 264, 267, 317, 319, 387, 388, 392, 651 Цивільного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд,

ВИРІШИВ:

Позов Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендних платежів - задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.07.2001, що зареєстрований в Обухівському районному відділі земельних ресурсів від 12.10.2001 за №62 із змінами та доповненнями, який укладено між Козинською селищною радою Обухівського району Київської області та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:025:0032, загальною площею 1,8350 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей та розміщення гідротехнічних споруд (елінг, причал та інше), що розташована в смт. Козин Обухівського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Козинської селищної ради Обухівського району Київської області заборгованість по орендним платежам за земельну ділянку кадастровий номер :03:025:0032, загальною площею 1,8350 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей та розміщення гідротехнічних споруд (елінг, причал та інше), що розташована в смт. Козин Обухівського району Київської області, відповідно до договору оренди земельної ділянки від 03.07.2001 у розмірі 194737, 42 грн.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Козинської селищної ради Обухівського району Київської області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2022.

Суддя О.Б. Тиханський