Справа № 932/7467/21
Провадження № 2-з/932/114/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

18.11.2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України, про визнання правочинів недійсними, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно об`єкт житлової нерухомості будинок садибного типу з господарськими будинками та спорудами та земельна ділянка кадастровий номер :02:046:0330, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірного майна об`єкт житлової нерухомості будинок садибного типу з господарськими будинками та спорудами та земельна ділянка кадастровий номер :02:046:0330, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити Дніпровській міській раді вчиняти будь-які дії, направлені на оформлення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:046:0330, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити Дніпровській міській раді вчиняти будь-які дії, направлені на приватизацію земельної ділянки кадастровий номер :02:046:0330, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зарахувати судовий збір, сплачений згідно з квитанцією № ПН2314379 від 22.11.2021 року на суму 475,00 грн. за подання поточної заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування заяви позивач посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2008 року, ухваленим у справі № 2-3068, було задоволено її позовні вимоги до виконкому Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на самовільне будівництво житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 (нова назва АДРЕСА_1 ). 04.02.2010 року та 01.04.2010 року між нею та ОСОБА_2 було укладено попередні договори купівлі-продажи будинку, відповідно до умов яких відповідачка передала їй грошові кошти як частину вартості будинку, а нею було дозволено вселення її до вказаного будинку. Згодом ОСОБА_2 було оформлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою оманним шляхом, також нею було укладено договір оренди земельної ділянки від 25.09.2019 року, на якій розташований належний позивачці будинок, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та проведено державну реєстрацію, строк дії договору оренди визначений у два роки. В подальшому з`ясувалося, що за ОСОБА_2 на підставі рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Виноградової В.Ю. від 16.12.2020 року зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , для чого відповідачкою було подано акт та технічний паспорт, видані 20.11.2019 року Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства розвитку громад і територій України. На підставі рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 року № 248/47 та з невідомих причин земельна ділянка, яка знаходиться за вказаною адресою, була передана в оренду ОСОБА_2 . Вважаючи, що вказане порушує її права, позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсними вищевказані акт та технічний паспорт; визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Виноградової В.Ю. від 16.12.2020 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищевказаний об`єкт нерухомості; припинити право власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомості; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 25.09.2019 року.

Позивач зазначає, що є підстави вважати, що спірне майно, а саме об`єкт житлової нерухомості будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 можуть бути відчужені на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також позивач зазначила, що нею було сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову квитанція № ПН2314379 від 22.11.2021 р. на суму 475,00 грн.; нею у 2021 році було подано заяву про забезпечення позову, але ухвалою суду від 15.09.2021 року заяву про забезпечення позову було їй повернуто Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Нею повторно було подано заяву про забезпечення позову, але ухвалою суду від 24.11.2021 року вказану заяву було їй повернуто, тому вона вважає, що судовий збір за подачу поточної заяви про забезпечення позову повинен бути зарахований відповідно до квитанції № ПН2314379 від 22.11.2021 року на сплачену суму 475,00 грн.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.11.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної заяви, яку вона отримала 23.11.2022 року.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову з копіями доданих до неї документів, а також з матеріалами цивільної справи № 932/7467/21, суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України, зміст і форма заяви передбачені статтею 151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Частиною 6 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно до ч.6, 7, 8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною 10 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 14.09.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України про визнання правочинів недійсними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2021 року суддя Лукінова К.С. була визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2021 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову повернута заявнику.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2021 року відмовлено ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заявленої вимоги про відстрочення сплати судового збору до визначення вартості об`єкту житлової нерухомості по даній справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2021 року зменшено розмір судового збору за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю., Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України про визнання правочинів недійсними до 1401,00 грн.

22.11.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просила вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити ОСОБА_2 відчужувати об`єкт житлової нерухомості будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; заборонити Дніпровській міській раді розглядати питання про передачу у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:046:0330, реєстраційний №101.

До вказаної заяви про забезпечення позову долучена квитанція № ПН2314379 від 22.11.2021 року про сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору в сумі 475,00 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2021 року вказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю., Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України про визнання правочинів недійсними, повернуто заявнику з посиланням на те, що заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 11.01.2022 року № 4 та протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.01.2022 року ля розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою судді від 11.01.2022 року у справі відкрито загальне провадження з проведенням підготовчого засідання.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат, відповідно до ст.2 цього Закону платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється, зокрема,: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання заяви про забезпечення позову фізичною особою в 2022 році - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496,20 грн.

Разом з цим, до заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка надійшла до суду 18.11.2022 року, не долучено документ, що підтверджує сплату нею судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме в сумі 496,20 грн.

У вказаній заяві про забезпечення позову позивач зазначила, що нею відповідно до квитанції № ПН2314379 від 22.11.2021 р. було сплачено судовий збір на суму 475,00 грн. за подачу 22.11.2021 року заяви про забезпечення позову, яку було повернуто ухвалою суду, тому вона вважає, що судовий збір за подачу поточної заяви про забезпечення позову повинен бути зарахований відповідно до цієї квитанції № ПН2314379 від 22.11.2021 року на сплачену суму 475,00 грн.

Проте, як вбачається із приписів ст. 4 Закону України «Про судовий збір», про що зазначено вище, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто при зверненні до суду 18.11.2022 року з заявою про забезпечення позову позивачем необхідно було долучити до цієї заяви документ, що підтверджує сплату нею судового збору у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, тобто на час подання даної заяви до суду, який наразі складає 496,20 грн., тому посилання позивача на зарахування сплаченого нею відповідно до квитанції № ПН2314379 від 22.11.2021 року судового збору в сумі 475,00 грн. при поданні даної заяви не грунтується на вимогах чинного законодавства України. Документа, яким би позивач була звільнена від сплати судового збору за подання вказаної заяви, суду не надано.

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову, яка надійшла до суду 18.11.2022 року, подана позивачем без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а саме без документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та в розмірі на час подання такої заяви, відповідно до частини 10 ст. 153 ЦПК України дана заява підлягає поверненню заявнику ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової Владислави Юріївни, Атестаційної архітектурно-будівельної комісії Міністерства розвитку громад і територій України про визнання правочинів недійсними - повернути заявнику - ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Т.О.Кудрявцева