Справа № 462/4305/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Демидюк О.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , Львівська міська рада, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, Інспекція державного архітектурно будівельного контролю департаменту містобудування про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самовільно влаштованої огорожі,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно влаштованої огорожі між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу їй належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Іншим співвласником будинку є ОСОБА_8 . Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками сусіднього житлового будинку АДРЕСА_2 . Вищевказаний житловий будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,0326 га, кадастровий номер :06:014:0455, яка передана відповідачам в приватну власність згідно ухвали Львівської міської ради від 25.04.2019 № 5036. Межі земельної ділянки зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_1 погоджено узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Львівської міської ради згідно витягу з протоколу № 81 від 09.11.2018. Відповідно до п.9 містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою, викладених у листі управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від 22.01.2019 № 2401-295, частина земельної ділянки площею 0,0015 га на АДРЕСА_2 надається в обмежене використання для забезпечення суміжними користувачами право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Однак, всупереч вищенаведеним даним відповідачами самовільно влаштовано огорожу на фундаменті з листів металопрофілю висотою близько 2 метрів на відстані 0,30 м від стіни житлового будинку АДРЕСА_1 . Розміщення вказаної огорожі не відповідає містобудівельним обмеженням щодо користування земельною ділянкою та створює позивачу перешкоди у користуванні власністю. Вказані перешкоди полягають у тому, що у позивача відсутній доступ до свого житлового будинку зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не може належно обслуговувати свій будинок, проводити ремонтні роботи. Влаштування огорожі з порушенням будівельних норм і правил призвело до появи пошкоджень у будинку АДРЕСА_1 , у помешканні появились сирість і запах цвілі. Житловий стан будинку з кожним днем погіршується. На неодноразові звернення щодо усунення порушень відповідачі не реагують, демонтувати самовільно влаштовану огорожу відмовляються. З приводу незаконних дій позивач зверталася в різні інстанції, зокрема до Львівської міської ради та Прокуратури Львівської області. Проведеними перевірками вищенаведені факти підтвердилися. З врахуванням наведеного просить позов задоволити.

19.08.2021 та 20.08.2021 представник відповідачів ОСОБА_3 подав до суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначив, що відповідачі є співвласниками будинку АДРЕСА_2 та співвласниками земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,0326 га, кадастровий номер :06:014:0455. Зазначає, що будь-який демонтаж відбувається виключно на підставі рішення суду за наслідками відповідних позовів органів місцевого самоврядування та державного архітектурно-будівельного контролю. Позивач неодноразово зверталася на адресу різних інстанцій із скаргами про нібито самовільне влаштування огорожі, проте станом на даний час жодного позову зі сторони профільних органів не подавалось, не складались будь-які адміністративні матеріали щодо відповідачів про можливі ними порушення містобудівного законодавства, відповідно такі до відповідальності не притягались, а отже жодних самовільних робіт не відбувалось. Звертає увагу суду на те, що спірна огорожа існувала фактично з моменту проживання у будинках позивача та відповідачів, що можна підтвердити матеріалами інвентаризаційних справ. Така огорожа встановлена виключно на земельній ділянці, що належить відповідачам, без жодного наміру зачепити бодай міліметр земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні позивача без правовстановлюючих документів. Разом з тим, дійсно, згідно із переліком обмежень у використанні земельної ділянки, що пропонується для передачі в приватну власність для обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_2 під п.07.09 зазначено право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. При цьому зазначає, що позивач ніколи не зверталася до будь-кого із відповідачів з проханням про встановлення земельного сервітуту щодо встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Позивач не наводить жодного доказу, на підставі якого вона прийшла до висновку, що наявність «пошкоджень» у її будинку є наслідком наявності огорожі, а тому, з врахуванням вищенаведеного, просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічно наведеним та додатково пояснили, що між будинковолодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 раніше була дерев"яна огорожа, яка знаходилася на відстані 1 м від будинку АДРЕСА_1 . В 2020 році відповідачі самовільно влаштували огорожу на фундаменті з листів металопрофілю висотою близько 2 метрів на відстані 0,30 м від будинку АДРЕСА_1 , чим перекрили доступ світла у кімнату позивачки, а також доступ до зовнішньої стіни будинку. Оскільки своїми діями відповідачі порушують права позивачки як власника будинку на безперешкодне користування та розпоряджання своїм майном, просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, надав пояснення аналогічно наведеним у відзивах на позов. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представники третіх сторін Львівської міської ради та Залізничної районної адміністрації підтримали позов, зазначивши, що відповідачі встановили спірну огорожу на фундаменті з листів металопрофілю висотою близько 2 метрів на відстані 0,30 м від будинку АДРЕСА_1 з порушення встановленого порядку.

Третя особа ОСОБА_8 та представник третьої особи Інспекції державного архітектурно будівельного контролю департаменту містобудування в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.05.1978 та реєстраційним посвідченням від 16.05.1978 /а.с. 5-6/.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 28.05.1999 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.10.2017, відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 22, 23-24/.

Ухвалою Львівської міської ради від 17.05.2018 №3501 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою для оформлення землекористування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше була їм надана у користування для обслуговування житлового будинку /а.с. 26/.

Згідно витягу з протоколу №81 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 09.11.2018 було розглянуто звернення гр. ОСОБА_6 від 04.10.2018 щодо вирішення земельного спору в частині погодження межі між земельними ділянками на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Враховуючи ухвалу Львівської міської ради від 17.05.2018 №3501 «Про надання громадянам дозволу на виготовлення документації із землеустрою» погоджено межу між земельними ділянками на АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 (по лінії В-Г) відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на АДРЕСА_3 /а.с. 43/.

Як вбачається з акту обстеження та показу меж земельної ділянки у АДРЕСА_3 від 07.06.2018, позивачка ОСОБА_1 не підписувала даного акта, про що свідчить відсутність підпису в графі «землі по межі В-Г» /а.с. 44/.

Судом також встановлено, що переліком обмежень у використанні ділянки, що пропонується для передачі в приватну власність для обслуговування житлового будинку у АДРЕСА_3 від 21.02.2019 встановлено, що на частину земельної ділянки площею 0,0015 га надається право встановлення будівельних розташувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд /а.с. 48-50/.

Також з листа Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від 22.01.2019 вбачається, що на земельній ділянці, яка розташована за адресаю: АДРЕСА_3 , встановлені наступні містобудівельні обмеження відповідно до містобудівної документації, а саме встановлено, що частина ділянки площею 0,0015 га надається в обмежене користування для забезпечення суміжним користувачам право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд /а.с. 42/.

Згідно відомостей про земельний сервітут, які зазначені у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.03.2019, на земельну ділянку, яка розташована за адресаю: АДРЕСА_3 , на частину земельної ділянки площею 0,0002 га та 0,0013 га поширюється дія безстрокового сервітуту, вид сервітуту: право встановлення будівельних розташувань та складання будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд /а.с. 51-52/.

У зв`язку з невиконанням відповідачами встановлених обмежень у використанні ними наданої їм ділянки, позивач звернулася до суду, так як дані порушення відповідачів створюють їй перешоди у користуванні її майном, а саме будинком.

Згідно із положеннями статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (абз.2 п.33). Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача (п.34).

Актом обстеження земельних ділянок на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 від 16.09.2020 встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 орієнтовною площею 0,0726 га (в тому числі в межах червоних ліній орієнтовною площею 0,0043 га) на АДРЕСА_4 фактично використовується для обслуговування житлових будівель та господарських споруд ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Дана земельна ділянка огороджена сітчастим парканом (з південної та західної), а також парканом та воротами зі східної сторони, доступ до земельної ділянки є обмежений. Документи, що посвідчують право власності чи право користування на вказану земельну ділянку відсутні.

Земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,0326 га кадастровий номер :06:014:0455 на АДРЕСА_3 перебуває в приватній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Межі земельної ділянки зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_4 погоджено узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Львівської міської ради згідно Витягу з протоколу №81 від 09.11.2018 року. Мешканцями буд. АДРЕСА_3 встановлено огорожу на фундаменті з листів металопрофілю на відстані 0,30 м від стіни житлового будинку АДРЕСА_4 висотою близько 2м у межах земельної ділянки за кадастровим номером :06:014:0455 на АДРЕСА_3 .

Згідно інформації наданої Залізничною районною адміністрацією дозвіл на встановлення вказаної огорожі не видавався. Біля огорожі на фундаменті з листів металопрофілю висотою близько 2 м ОСОБА_6 та ОСОБА_7 влаштували ринву, яка відводить дощову воду з даху будинку АДРЕСА_3 до будинку ОСОБА_9 . Внаслідок цього в будинку по АДРЕСА_4 з`явилась сирість та запах цвілі /а.с. 59-61/.

Згідно листа відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м.Львові від 15.10.2020 представниками відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м.Львові 16.09.2020 року із залученням інших спеціалістів структурних підрозділів Львівської міської ради проведено обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_4 і АДРЕСА_2 . За його результатами встановлено, що земельна ділянка площею 0,0326 га кадастровий номер :06:014:0455 на АДРЕСА_3 передана в приватну власність гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно ухвали Львівської міської ради від 25.04.2019 року №5036. Межі земельної ділянки зі сторони будинковолодіння АДРЕСА_4 погоджено узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Львівської міської ради згідно Витягу з протоколу №81 від 09.11.2018 року. Відповідно до п.9 містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою, викладених у листі управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від 22.01.2019 року №2401-295, частина ділянки площею 0,0015 га на АДРЕСА_3 надається в обмежене використання для забезпечення суміжним користувачам право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Мешканцями буд. АДРЕСА_3 встановлено огорожу на фундаменті з листів металопрофілю висотою близько 2 м та на відстані 0,30 м від стіни житлового будинку АДРЕСА_4 . Інформація про наявність дозволу на встановлення вказаної огорожі у відділі відсутня /а.с.57-58/.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.25* Державно-будівельних норм України (ДБН) 360-92* "Містобудування. Планування міських та сільських поселень" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Положенням про порядок влаштування огорож у м.Львові, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011р. №834, встановлено, що огорожі земельних ділянок необхідно влаштовувати по межі земельних ділянок, визначених документами на землекористування.

Згідно додатку до положення «Про порядок влаштування огорож у м. Львові» особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження районної адміністрації) на проведення таких робіт. Для отримання дозволу (розпорядження районної адміністрації), на влаштування огорожі необхідно подати у відділ «Центр обслуговування мешканців» адміністративно-господарського управління Львівської міської ради (для фізичних осіб) відповідні заяву та документи.

Крім цього, постановою КМУ від 07.06.2017 року №406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Так, згідно п. 6 вказаного вище Переліку, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків (щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків), не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оглянувши наявні в матеріалах справи фотознімки, судом встановлено, що права ОСОБА_1 , як співвласника житлового будинку, є порушені, так як самовільно встановлена відповідачами в 2020 році огорожа на фундаменті з листів металопрофілю висотою 2 м, яка знаходиться на відстані 0,30 м від стіни її житлового будинку, в якій розташоване вікно кімнати, створює їй перешкоди в користуванні своїм майном та його обслуговуванні /а.с. 168-174/.

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинами першою і другою статті 103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Суд не бере до уваги покликання відповідачів на те, що влаштована ними огорожа знаходиться виключно на їхній земельній ділянці і така не є самочинним будівництвом, оскільки судом встановлено, що дана огорожа встановлена на фундаменті з листів металопрофілю, що не заперечується сторонами, а відтак не є тимчасовою спорудою і потребує оформлення дозвільних документів на будівництво. При цьому судом встановлено, що будь-яких дозволів (розпоряджень районної адміністрації) на проведення таких робіт, тобто на зведення огорожі, відповідачам не видавалося.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 386, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 90, 91, 96, 103, 152 Земельного кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно влаштованої огорожі на фундаменті з листів металопрофілю між будинковолодіннями АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Треті особи: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Львівська міська рада, , адреса: м. Львів, пл. Ринок, 1;

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, адреса: м. Львів, вул.Виговського, 34;

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю департаменту містобудування, адреса: м. Львів, вул. Угорська, 7-а.

Повний текст рішення складено 16.11.2022.

Суддя: