У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря - Омелько Г.Т.,

розглянувши подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського А.В. про визначення частки у майні боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборський А.В. звернувся до суду з поданням про визначення частки у майні боржника ОСОБА_1 ..

В обгрунтування подання зазначає, що у Вiддiлi примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №53225220 з примусового виконання виконавчого листа №760/20455/15-ц від 11.11.2016 виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 12 073 222,26 грн.

05.01.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню даного виконавчого документа.

Згідно заяви стягувача боржнику належать корпоративні права в наступних підприємствах, а саме: ТОВ "ЄВРАЗ ГРУП" (), ПАТ ЗАВОД "МОТОР" (), П(ПО) СП "ВОРСІВСЬКЕ" () ТОВ "ПЕЛЕТИ УКРАЇНИ" (), ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ КОНЦЕРН" (), ТОВ ВАПК "МОТОР - АГРО" ().

05.01.2017 винесено постанову про арешт майна боржника в тому числі корпоративних прав. Копії постанов скеровано до виконання на адресу уповноважених органів, а саме: Регіональний сервісний центр МВС у м, Києві; Головне управління Держгеокадастру у м. Києві; Головне управління Держгеокадастру у Київській області; Печерську районну у місті Києві державну адміністрацію; Тарашанську районну державну адміністрацію; Малинську районну державну адміністрацію, а також на адресу юридичних осіб, в яких є корпоративні права боржника та боржнику на відомі адреси ( АДРЕСА_1 ; 01042, м. Київ, вул. М. Раевського, ПА; 81090, Львівська обл., Яворівський р-н, с. Жорниська).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 13.01.2017 зареєстровано обтяження всього рухомого майна, зареєстрованого за боржником.

13.01.2017 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта внесено запис про арешт всього нерухомого майна боржника.

Повідомленням Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві від 19.01.2017 проінформовано відділ про накладений арешт та наявність на праві власності транспортного засобу (VOLKSWAGEN T5 MULTIVAN, 2008 р.в., ДНЗ: АА0142CH) за боржником.

Вiдповiддю Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.01.2017 встановлено про накладний арешт на майно боржника.

09.02.2017 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

21.02.2017 до матеріалів виконавчого провадження долучені відповіді з Державної фіскальної служби України про відсутність джерел доходів боржника та відсутності його на обліку в органах ДПС, відповідь Пенсійного фонду України про відсутність пенсійних виплат боржнику та відсутність інформації про працевлаштування боржника.

Вiдповiддю Регіонального сервісного центру в м. Києві від 03.04.2017 підтверджено наявність відомого транспортного засобу за боржником.

Згідно даних Укрпатенту від 07.04.2017 майно за боржником відсутнє.

10.04.2017 сформовано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, яким з`ясовано, що VOLKSWAGEN T5 MULTIVAN, 2008 р.в., ДНЗ: НОМЕР_1 , перебуває в заставі ПАТ «Укрсоцбанк».

12.04.2017 Регіональним сервісним центром в Київській обл. повідомлено про відсутність майна в боржника.

Державною міграційною службою України 12.04.2017 повідомлено про наявність закордонного паспорту в ОСОБА_4 .

За відомостями адресно-довідкової служби ГУДМСУ в Києві, боржник зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Відповідями з Головного управління Держпраці у Київській області, Укртрансбезпеки та Державіаслужби встановлено про відсутність майна в боржника.

Державною прикордонною службою станом на 29.03.2017 повідомлено про відсутність інформації про перетинання боржником Державного кордону з 28.06.2016.

Згідно даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2017, боржник володіє акціями ПАТ «Малинівський дослідно-експерементальний ливарно- механічний завод» та ПАТ Завод «Мотор».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов`язань за виконавчим документом.

12.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які направлено до всіх банківських установ на виконання.

Згідно відповідей банківських установ у боржника відсутні відкриті рахунки.

18.01.2019 державним виконавцем повторно направлено вимогу Регіональному сервісному центру МВС у м. Києві, Регіональному сервісному центру МВС в Київській області, Головному управлінню Держгеокадастру у м. Києві, Головному управлінню Держгеокадастру у Київській області, Держсільгоспінспекції у м. Києві, Держсільгоспінспекції у Київськiй області, Державіаслужбі, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головному управлінню держпраці у Київській області, Укртрансбезпецi з метою виявлення майна, яке зареєстровано за боржником.

30.07.2019 державним виконавцем зроблено електронний запит до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про джерела доходу боржника та отримання пенсії.

Виконавець вказує, що на дату написання подання в ОСОБА_1 відсутнє будь-яке майно на яке можна звернути стягнення.

27.01.1990 мiж ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що зроблений відповідний запис № 168 внесений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відмітка про розірвання шлюбу відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_6 зареєстрований житловий будинок, загальною площею 156,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, кадастровий номер: :72:264:0012, загальною площею 0,0742 га, за адресою: АДРЕСА_3 .

Також згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві за ОСОБА_7 зареєстрований транспортний засіб: MERCEDES-BENZ B 180, 2008 р.в., колір - БІЛИЙ , кузов № НОМЕР_3 , ДНЗ НОМЕР_4 .

Зазначає, що вищезазначене майно ОСОБА_8 придбала за період перебування в шлюбі з ОСОБА_9 .

Враховуючи вищенаведене, державний виконавець просить суд:

- визначити частку боржника боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) у спільній власності з ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_6 ), а саме будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 1/2 частки;

- визначити частку боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) у спільній власності з ОСОБА_11 РНОКПП НОМЕР_6 ), а саме земельної ділянки, кадастровий номер: :72:264:0012, загальною площею 0,0742 га, за адресою: АДРЕСА_3 , в розмірі 1/2 частки;

- визначити частку боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) у спільній власності з ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_6 ), а саме транспортного засобу: MERCEDES-BENZ B 180, 2008 р.в., колір білий, кузов № НОМЕР_7 , ДНЗ AA4525IM., в розмірі 1/2 частки.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 443 ЦПК України суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Вiддiлу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Дякон Н.М. від 05.01.2017 відкрито виконавче провадження № 53225220 відносно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа №760/20455/15-ц від 11.11.2016 виданого Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 12 073 222,26 грн.

Повідомленням Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві від 19.01.2017 проінформовано відділ про накладений арешт та наявність на праві власності транспортного засобу (VOLKSWAGEN T5 MULTIVAN, 2008 р.в., ДНЗ: НОМЕР_8 ) за боржником.

На запити відділу ДВС про надання інформації про місце роботи та доходів, встановлено, згідно відповіді Державної фіскальної служби України про відсутність джерел доходів боржника та відсутності його на обліку в органах ДПС, згідно відповіді Пенсійного фонду України про відсутність пенсійних виплат боржнику та відсутність інформації про працевлаштування боржника.

Відповідями Головного управління Держпраці у Київській області, Укртрансбезпеки та Державіаслужби, Держаної служби інтелектуальної власності України встановлено про відсутність майна в боржника.

Вiдповiддю Регіонального сервісного центру в м. Києві від 03.04.2017 підтверджено наявність означеного транспортного засобу за боржником.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2017 року тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов`язань за виконавчим документом.

15.09.2017 постановою державного виконавця накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме:

- 2885949 шт. простих іменних акцій емітента ПАТ «Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод» (), що становить 50,7556% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера - 0,25 грн.);

- 1273477 шт. простих іменних акцій емітента ПАТ ЗАВОД «МОТОР» () , що становить 25,4056% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера - 0,25 грн.).

13.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, які направлено до всіх банківських установ на виконання.

Згідно відповідей банківських установ у боржника відсутні відкриті рахунки.

25.01.2019 постановою державного виконавця накладено арешт на корпоративні права у вигляді внеску до статутного фонду ПАТ ЗАВОД «МОТОВ» (), що належать боржнику ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 27.01.1990 мiж ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що зроблений відповідний запис № 168 внесений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відмітка про розірвання шлюбу відсутня.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_6 зареєстрований житловий будинок, загальною площею 156,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , та земельна ділянка, кадастровий номер: :72:264:0012, загальною площею 0,0742 га, за адресою: АДРЕСА_3 .

Також згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві за ОСОБА_7 зареєстрований транспортний засіб: MERCEDES-BENZ B 180, 2008 р.в., колір - БІЛИЙ , кузов № НОМЕР_3 , ДНЗ НОМЕР_4 .

Приватний виконавець посилається на те, що вищезазначене майно ОСОБА_8 придбала за період перебування в шлюбі з ОСОБА_9 , на підтвердження чого, надає Договір міни квартири на частку житлового будинку від 25.07.2006, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Козярик Н.С., зареєстрований за №4099, Договір купівлі-продажу частки будинка від 18.08.1998, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Решетніковою С.І., зареєстрований за №1504, Держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №992325 від 18.09.2008, довідку інформаційно-пошукової системи міста Києва та НАІС ГСЦ МВС України станом на 22.02.2019.

Згідно зі ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України. Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній сумісній власності, регулюється ст.371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об?єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Звертаючись до суду з поданням про визначення частки боржника у майні, виконавець посилається на те, що на момент звернення до суду, ним встановлено, відсутність в ОСОБА_1 будь-якого майна, на яке можна звернути стягнення.

Однак, при цьому, не надаючи відповідних доказів, вказує, що згідно даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2017, боржник володіє акціями ПАТ «Малинівський дослідно-експерементальний ливарно- механічний завод» та ПАТ Завод «Мотор».

Окрім того, з доданих до подання матеріалів, зокрема, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що боржник, ОСОБА_1 має інше майно, на яке може бути звернено стягнення, а саме частки у статутних капіталах ряду юридичних осіб: ТОВ «ЄВРАЗ ГРУП» (ЄДРОПОУ 38148868), ПАТ ЗАВОД «МОТОР» (ЄДРОПОУ 14312890).

Також вбачається, що 15.09.2017 постановою державного виконавця накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме:

- 2885949 шт. простих іменних акцій емітента ПАТ «Малинський дослідно-експериментальний ливарно-механічний завод» (), що становить 50,7556% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера - 0,25 грн.);

- 1273477 шт. простих іменних акцій емітента ПАТ ЗАВОД «МОТОР» () , що становить 25,4056% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера - 0,25 грн.).

25.01.2019 постановою державного виконавця накладено арешт на корпоративні права у вигляді внеску до статутного фонду ПАТ ЗАВОД «МОТОВ» (), що належать боржнику ОСОБА_1 .

Відтак, з метою виконання судового рішення першочергово слід звернути стягнення на вказані частки у статутних капіталах товариств.

Окрім того, державний виконавець посилається на те, що майно, визначити частку боржника ОСОБА_1 у якому він просить, ОСОБА_8 придбала за період перебування в шлюбі з ОСОБА_9 , на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.60 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 61 СК України в редакції, чинній станом на 02 жовтня 2007 року, не належать до об`єктів права спільної сумісної власності приватизовані одним із подружжя земельні ділянки.

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" N 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини першої, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Із урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі N 1311/832/12 (провадження N 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі N 753/6139/14-ц (провадження N 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі N 409/1959/15-ц (провадження N 61-14257св18).

Вбачається, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №992335 від 18.09.2008, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 №697/1358, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки, що розташована на АДРЕСА_3 , площею 0,0742 га.

Таким чином, означена земельна ділянка, приватизована ОСОБА_7 , є її особистою власністю, а відтак у ній не може бути визначено частку боржника.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення подання держаного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського А.В. про визначення частки у майні боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст ст.ст. 356, 357, 366, 368, 370, 371, 443 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Амборського А.В. про визначення частки у майні боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.А. Усатова