У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судових засідань Хандусь І.А.,

представника заявника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 ,

представника заявника ОСОБА_3 за ордером адвоката Витріщак Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «КРИСАТЛБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФАКТОР», приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович, Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и в :

29 грудня 2021 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Черкаського районного суду Черкаської області із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у якій просять суд:

- визнати виконавчий лист, виданий Черкаським районним судом Черкаської області 21 грудня 2010 року в справі № 2-170/2010 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн, таким, що не підлягає виконанню;

- визнати виконавчий лист, виданий Черкаським районним судом Черкаської області 21 грудня 2010 року в справі № 2-170/2010 щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказують, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2010 року в справі № 2-170/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/087/02-06 від 04 квітня 2006 року в сумі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн. 21 грудня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області на підставі вказаного рішення суду видано виконавчі листи щодо заявників, строк пред`явлення до виконання яких до 16 листопада 2013 року. До кінця 2013 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було відкрито виконавчі провадження за виконавчими листами, виданими у справі № 2-170/2010. На підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржників, 21 березня 2017 року та 22 березня 2017 року виконавчі листи від 21 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повернуто стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а виконавчі провадження завершено. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2017 року в справі № 2-170/2010, яку ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року залишено без змін, замінено стягувача у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на Публічне акціонерне товариство «КРИСАТЛБАНК». Підставою для заміни стягувача став Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) від 25 травня 2017 року, а також Витяг з Реєстру відступлених прав Вимоги від 25 травня 2017 року. У подальшому, 30 серпня 2018 року між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, згідно якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло прав кредитора щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором № 010/02-2/087/02-06 від 04 квітня 2006 року. Таким чином, на думку заявників, починаючи з 30 серпня 2018 року АТ «КРИСАТЛБАНК» уже не володіло правом вимоги щодо них за виконавчими листами № 2-170/2010, виданими Черкаським районним судом Черкаської області 21 грудня 2010 року, оскільки це право перейшло до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР». Разом з тим, 21 березня 2017 року та 22 березня 2017 року, у зв`язку з поверненням стягувачу виконавчих листів, відбулося переривання строку їх пред`явлення до виконання. При цьому, у період до 30 серпня 2018 року АТ «КРИСАТЛБАНК» із заявами про відкриття виконавчих проваджень не зверталось. Між тим, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 37, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», пред`явити ці виконавчі листи до виконання повторно можливо було лише до 21 березня 2020 року (щодо ОСОБА_1 ) та 22 березня 2020 року (щодо ОСОБА_3 ). Відтак, на переконання заявників, звернення АТ «КРИСАТЛБАНК» у 2019 та 2020 роках із заявами про відкриття виконавчих проваджень за відсутності права вимоги за виконавчими листами вчинені всупереч положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» і не мають жодних юридичних наслідків для ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» щодо переривання строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, оскільки ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» у межах строку пред`явлення виконавчих документів до виконання не зверталося а ні із заявою про заміну стягувача у виконавчих документах, а ні із заявою про відкриття виконавчого провадження. З урахуванням наведеного, заявники стверджують, що строк пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-170/2010 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» пропущено. Водночас, посилаючись на ч. 2 ст. 432 ЦПК України та правову позицію Верховного Суду, наведену в постанові від 24 червня 2020 року в справі № 520/1466/14-ц, відповідно до якої заміна сторони виконавчого провадження (сторони у виконавчому листі) протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого документу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку; заявники зазначають, що зазначені вище виконавчі листи повинні бути визнані такими, що не підлягають до виконання.

08 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку від представника заінтересованої особи ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» Панфілової Н.В. до суду надійшли письмові заперечення на заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, у яких остання просила суд залишити заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без задоволення.

В обґрунтування своєї правової позиції представник заінтересованої особи ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» Панфілова Н.В. зазначила, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. від 15 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58904534 щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-170/2010 відносно боржника ОСОБА_1 , а постановою Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61083875 щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-170/2010 відносно боржника ОСОБА_3 . Зазначені постанови про відкриття виконавчих проваджень не оскаржувалися, а відповідні виконавчі провадження досі тривають. Таким чином, на думку представника заінтересованої особи, виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були пред`явлені на примусове виконання вдруге у межах встановлених строків. Водночас, ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року в справі № 2-170/2010 замінено стягувача АТ «КРИСАТЛБАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» у зазначених вище виконавчих провадженнях. Отже, на переконання представника заінтересованої особи, в результаті укладення між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» договорів про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, настало матеріальне правонаступництво ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» за кредитними договорами та договорами забезпечення, що були укладені з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . При цьому, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні та набуття статусу стягувача настає відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). З урахуванням наведеного, представник заінтересованої особи стверджує, що статусу стягувача новий кредитор набуває з моменту ухвалення судом рішення про процесуальне правонаступництво. Оскільки на момент звернення із заявами від 10 січня 2020 року та від 03 квітня 2019 року про відкриття виконавчих проваджень щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 АТ «КРИСАТЛБАНК» мав статус стягувача за виконавчими листами, так як на той момент рішення суду про процесуальне правонаступництво ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» не було ухвалене, відповідні виконавчі провадження, на переконання представника заінтересованої особи, відкриті відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому строки пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих у справі № 2-170/2010, не пропущені. Зважаючи на те, що виконавчі листи відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», постанови про відкриття виконавчих провадження боржниками не оскаржувалися, договори про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 30 серпня 2018 року, укладені між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», є чинними, рішення суду не виконане і відповідні виконавчі провадження досі тривають, а доводи боржників не підпадають під визначені цивільним процесуальним законом підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, представник заінтересованої особи просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /т. 3 а.с. 21-25/.

15 лютого 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді у справі Миколаєнко Т.А. на лікарняному справу було знято з розгляду, чергове судове засідання призначено на 29 березня 2022 року.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2022 року зупинено виконання за виконавчими листами, виданими Черкаським районним судом Черкаської області 21 грудня 2010 року у справі № 2-170/2010 щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що перебувають в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. (виконавче провадження № 58904534) та Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (виконавче провадження № 61083875), до розгляду по суті заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню /т. 3 а.с. 63-65/.

29 березня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи, враховуючи військову агресію Російської Федерації проти України та введення 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану на території України строком на 30 діб, який Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, проведення розгляду справи відкладено до 26 квітня 2022 року.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 та представник заявника ОСОБА_3 за ордером адвокат Витріщак Т.І. заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їхньому задоволенні, виходячи з підстав, наведених у заяві, доповнень не мали. Із доводами представника ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» Панфілової Н.В., викладеними у письмовому запереченні на заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не погодилися, наголошуючи на тому, що статус стягувача за договорами про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 30 серпня 2018 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло у момент їх підписання (укладення), а тому з 30 серпня 2018 року АТ «КРИСАТЛБАНК» не володіло правом вимоги щодо заявників за виконавчими листами № 2-170/2010, виданими Черкаським районним судом Черкаської області 21 грудня 2010 року, оскільки це право перейшло до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР». Відтак, звернення АТ «КРИСАТЛБАНК» у 2019 та 2020 роках із заявами про відкриття виконавчих проваджень за відсутності права вимоги за виконавчими листами, на думку представників заявників, вчинені всупереч положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» і не мають жодних юридичних наслідків для ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» щодо переривання строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А., а також представники заінтересованих осіб: ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», Акціонерного товариства «КРИСАТЛБАНК» та Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися повторно, про причини неявки суд не повідомили, із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду справи, не зверталися.

Відповідно до частини 3 статті 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

За вказаних обставин, з урахуванням думки представників заявників, суд вважає можливим провести розгляд справи за даної явки учасників справи.

Заслухавши пояснення представників заявників, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2010 року в справі № 2-170/2010, яке змінене рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 16 листопада 2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/087/02-06 від 04 квітня 2006 року в розмірі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн, а також 1 820,00 грн судових витрат /т. 1 а.с. 159-161, 223-225/.

21 грудня 2010 року Черкаським районним судом Черкаської області на підставі вказаного рішення суду видано виконавчі листи щодо заявників, строк пред`явлення до виконання яких до 16 листопада 2013 року.

Зі змісту заяви встановлено та не спростовано заінтересованими особами, що 21 березня 2017 року та 22 березня 2017 року на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна боржників, виконавчі листи від 21 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було повернуто стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а виконавчі провадження завершено.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2017 року, яка ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 22 листопада 2018 року залишена без змін, заяву ПАТ «КРИСАТЛБАНК» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено та замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «КРИСАТЛБАНК» /т. 2 а.с. 53-55, 80-84, 112-114/.

05 червня 2018 року ПАТ «КРИСАТЛБАНК» змінило найменування на АТ «КРИСАТЛБАНК».

30 серпня 2018 року між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло всіх прав кредитора за кредитними договорами, переданими йому згідно Додатку № 1 до цього Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, укладеними АТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги по яким перейшло до АТ «КРИСАТЛБАНК» відповідно до Договору факторингу (портфельного відступлення права вимоги) від 24 травня 2017 року та Реєстру відступлених прав вимоги від 25 травня 2017 року, а також Договору факторингу (портфельного відступлення права вимоги) від 24 травня 2017 року та Реєстру відступлених прав вимоги від 25 травня 2017 року, у тому числі право вимоги щодо ОСОБА_3 /т. 2 а.с. 121, 122/.

30 серпня 2018 року між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» укладено договір про відступлення права вимоги за договорами поруки, відповідно до якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» набуло прав вимоги за договорами поруки, що зазначені у Додатку № 1 до цього Договору, зокрема, право вимоги щодо ОСОБА_1 /т. 2 а.с. 123, 124/.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2021 року, що залишена без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, заяву ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено стягувача АТ «КРИСАТЛБАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 липня 2010 року по справі № 2-170/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн /т. 2 а.с. 176-179, 215-220/.

При цьому, за заявою АТ «КРИСАТЛБАНК» від 03 квітня 2019 року відносно боржника ОСОБА_1 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. 15 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58904534, у якому на даний час здійснюються виконавчі дії /т. 2 а.с. 127, 131-132, т. 3 а.с. 61/.

Крім того, за заявою АТ «КРИСАТЛБАНК» від 10 січня 2020 року відносно боржника ОСОБА_3 Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61083875, у якому на даний час також здійснюються виконавчі дії /т. 2 а.с. 126, 128-130, т. 3 а.с. 60/.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами першою та другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Між тим, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку, в силу вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

До того ж, стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» від 28 липня 1999 року, §63; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, §40).

Водночас, суд зауважує, що зобов`язання може припинятися тільки з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Викладене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц, який в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд констатує, що виконавчі листи не є такими, що видані помилково, оскільки їхній зміст узгоджується з резолютивною частиною рішення суду.

Факт видачі виконавчих листів двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчих листів уже після видачі їхніх дублікатів у судовому засіданні не встановлено.

Отже, підстави, передбачені частиною другою статті 432 ЦПК України, для визнання виконавчих листів Черкаського районного суду Черкаської області, виданих у справі № 2-170/2010, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/087/02-06 від 04 квітня 2006 року в розмірі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн,такими, що не підлягають виконанню, відсутні.

Оцінюючи доводи заявників та їхніх представників про те, що звернення АТ «КРИСАТЛБАНК» у 2019 та 2020 роках із заявами про відкриття виконавчих проваджень за відсутності права вимоги за виконавчими листами вчинені всупереч положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» і не мають жодних юридичних наслідків для ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР», а тому строк пред`явлення виконавчих листів у справі № 2-170/2010 пропущено, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У чинному законодавстві розмежовано поняття процесуального та матеріального правонаступництва.

Так, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони виконавчого провадження внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах. Процесуальне правонаступництво настає після оформлення матеріального правонаступництва. Правонаступник повинен пред`явити до суду докази, які підтверджували б правонаступництво в матеріальному праві, а суд виносить ухвалу про те, що правонаступник замінив у спірних правовідносинах сторону, що вибула. Отже, підставою для виникнення процесуального правонаступництва є матеріальне правонаступництво або інша заміна осіб у матеріальних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

У постановах від 31 жовтня 2018 року в справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року в справі № 804/536/18 Верховний Суд зазначив, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У постанові від 05 березня 2020 року в справі № 682/952/17 Верховний Суд наголосив на тому, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником (процесуальне правонаступництво) відбувається виключно за відповідним рішенням суду.

Отже, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа, пред`явлення його до виконання, оскарження дій державного виконавця, у тому числі й щодо закриття виконавчого провадження.

Таким чином, у результаті укладення між АТ «КРИСАТЛБАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, настало матеріальне правонаступництво ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» за кредитними договорами та договорами забезпечення, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Процесуальне ж правонаступництво у виконавчому провадженні та набуття статусу стягувача, відповідно до положень частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 442 ЦПК України, настає лише з моменту набрання судовим рішенням про процесуальне правонаступництво законної сили, а не з моменту укладення правочину про перехід відповідних матеріальних прав вимоги, що, однак, не регламентує правовідносини у процесуальній сфері виконання рішення суду, як помилково стверджують заявники та їхні представники.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами представника заінтересованої особи ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» Панфілової Н.В. про те, що на момент звернення АТ «КРИСАТЛБАНК» із заявами від 10 січня 2020 року та від 03 квітня 2019 року про відкриття виконавчих проваджень щодо боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 АТ «КРИСАТЛБАНК» мав статус стягувача за виконавчими листами, оскільки на той момент рішення суду про процесуальне правонаступництво ТОВ «ФК «ОМЕГА ФАКТОР» не було ухвалене.

Також суд відхиляє посилання заявників та їхніх представників на те, що строки пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів спливли, оскільки на даний час Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснюється виконавче провадження № 61083875 відносно боржника ОСОБА_3 , а приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Бурмагою Є.А. здійснюється виконавче провадження № 58904534 щодо боржника ОСОБА_1 .

Інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і не здатні вплинути на рішення суду.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Відтак, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного та цивільно-процесуального законодавства, враховуючи, що судом не встановлено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 432 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів Черкаського районного суду Черкаської області, виданих у справі № 2-170/2010, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/087/02-06 від 04 квітня 2006 року в розмірі 63 905,54 євро, що еквівалентно 756 028,10 грн,такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 81, 258-261,432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «КРИСАТЛБАНК», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФАКТОР», приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович, Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 квітня 2022 року.

Суддя: Т. А. Миколаєнко