Справа № 159/2581/22
Провадження № 2/159/937/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Бакай Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс», третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У липні 2022 року позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, реєстровий номер 112040, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 13415,25 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що виконавчий напис вчинено всупереч вимог ст. 87, ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки кредитний договір між нею та відповідачем, не укладався, а надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 28 червня 2022 року.

Ухвалою судді від 30.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.07.2022 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву, а третій особі для пояснень.

Позиція учасників судового розгляду.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Крім цього, прохає в силу ч.1 ст.142 ЦПК України вирішити питання судових витрат, а також зменшити витрати на правничу допомогу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився. Правом на подання пояснень не скористався.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №112040, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором №007-22059-19113 від 19.11.2013 року, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року в розмірі 13415 грн., яка складається: 4248,12 грн. заборгованість за тілом кредиту; 134,32 грн. заборгованість за відсотками та комісією; 8982,81 грн. заборгованість за штрафними санкціями; 50 грн. плата за вчинення цього виконавчого напису.

Позивач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб, після реєстрації шлюбу її прізвище « ОСОБА_3 » (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.07.2014 року).

Приватним виконавцем у Волинській області Клехом А.Є. 20.08.2021 року на підставі виконавчого напису, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій постановлено стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» з ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 13415,25 грн.

27.08.2021 року державним виконавцем постановлено звернути стягнення на кошти на рахунок боржника.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08.06.2021 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору №007-22059-19113 від 19.11.2013 року, про надання коштів на умовах кредиту, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банка, правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Айконс».

Крім того, надана нотаріусу заява позичальника не посвідчена нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

З копії договору №ФО-13 про надання правничої допомоги від 23.06.2022 року , укладеного між адвокатом Жук Ю.Б. та Журавковою І.О., актом приймання передачі (наданих послуг) по договору про надання правової допомоги, квитанцією до прибуткового ордера від 29.06.2022 року судом встановлено, що адвокатом надавалася правнича допомога ОСОБА_1 у даній справі. Така допомога полягала у: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини 496,20 грн.; оформлення позовної заяви з додатками до суду 2481 грн.. Загальна сума оплати послуг професійної правничої допомоги складає 2997,20 грн.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, враховуючи складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, суд вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг, а відтак суд вважає справедливим та виваженим стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі, що становить 1200 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 141, 247, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №112040, вчинений 08 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» заборгованості в сумі 13415,25 (тринадцять тисяч чотириста п`ятнадцять грн.25 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» на користь ОСОБА_1 496,20 ( чотириста дев`яносто шість грн.20 коп.) сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду в сумі 496,20 (чотириста дев`яносто шість грн.20 коп.), який сплачений згідно фіскального чеку, платіж № від 01 липня 2022 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень.

В решті стягнення судових витрат у виді правничої допомоги - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення..

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 04 серпня 2022 року.

Головуючий: В`ячеслав Лесик