Номер провадження: 22-ц/813/1531/22
Номер справи місцевого суду: 522/155/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Митсервіс», Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання права споживача та спонукання відповідача виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст позовної заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про визнання права споживача та спонукання відповідача виконати певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 підключений до мережі централізованого опалення, яке здійснюється КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго".

Обслуговування та утримання наведеного житлового будинку покладено на комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс».

Обидва підприємства є комунальними та підпорядковуються безпосередньо Ізмаїльському міськвиконкому, який, згідно до чинного законодавства, затверджує відповідні тарифи щодо надання послуг централізованого опалення та утримання житлового будинку та контролює виконання відповідних послуг на підставі вимог ст. ст. 28, З0 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Позивач бажає відключити квартиру від мережі централізованого опалення, оскільки незадоволений якістю послуг відповідача. З метою реалізації своїх законних прав, він звернувся до відповідачів із заявами щодо відмови від послуг централізованого теплопостачання.

Зазначає, що тривалий час відповідачі ухиляються від належного вирішення цього питання та фактично примушують його до отримання непотрібної послуги, вартість якої значно перевищує середньозважені ціни по Україні, по Одеській області та безпосередньо по м. Ізмаїлу.

Вказує, що згідно із відповіді КП "ТМ Ізмаїлтеплокоммуненерго" наведену у листах за № К-395 від 14.12.2016р. та № К-167 від 13.08.2018р., обслуговуюча організація ухиляється від вирішення питання та фактично не визнає таке право. Виконком Ізмаїльської міської ради від надання відповіді на заяву про відмову від послуг централізованого опалення ухиляється, але як вбачається із листа від 04.04.2017р. за № Ко- 345 фактично таке право не визнає.

Такі дії та бездіяльність відповідачів є протиправними та порушують його законні права і інтереси.

Вважає, що відповідачі не визнають (оспорюють) його права власника щодо розпорядження належним майном на свій розсуд та його право споживача на відмову від послуги та/або вибір послуги та її виконавця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП Ізмаїльської міської ради «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», КП Ізмаїльської міської ради «Митсервіс», Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання права споживача та спонукання відповідача виконати певні дії відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

У доводах апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, оскільки суд не в повному обсязі дослідив матеріали справи.

Сповіщення сторін.

У судове засідання, призначене на 30 березня 2022 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 11 квітня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до чинних, станом на дату звернення до відповідачів із заявою про відключення від мереж і влаштування індивідуальної системи теплопостачання, п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

У пункті 26 Правил вказано, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що із заявами про відмову від послуг з централізованого опалення позивач звертався у 2018 році у період, коли процедура відключення визначалась Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 № 4 (далі - Порядок № 4), який втратив чинність 17.09,2019 року в зв`язку з набранням чинності Наказу Мінрегіону 26.07.2019 № 169, «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води».

Відповідно до п. 1.2 Порядку №4 для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №809 від 13.07.2017 затверджений склад такої Комісії в м. Ізмаїлі, діяльність якої регламентована рішенням Ізмаїльської міської ради № 1318 від 27.10.2011 Об утверждении Положения о работе постоянно действующей комиссии по рассмотрению вопросов по отключению отдельного жилого дома от сетей централизованного отопления ... при отказе потребителей от централизованного теплоснабжения в городе Измаиле (мова оригіналу), (далі - Комісія), про що було повідомлено ОСОБА_1 в листі № К-167 від 13.08.18 року.

Згідно з п. 2.1. Порядку №4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинку) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.2.1 Порядку №4 при позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) опалення.

Згідно з п. 2.3. Порядку №4 отримання технічних умов може виконуватися безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.5. Порядку №4, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири, або уповноваженої ним особи.

Згідно з п. 2.6 Порядку №4 по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. (п.2.7)

Таким чином, враховуючі зазначені вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу в підтвердження виконання ним процедури відмови від послуги з централізованого опалення.

Щодо посилань позивача на п. 7 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017 року, суд першої інстанції правильно вказав, що даний Закон введений в дію з 01.05.2019 року.

На виконання п. 7 Перехідних положень Закону №2189 наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.19 було затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, який набрав чинності 17.09.2019 року. Проте матеріали справи також не містять жодного доказу, який би підтвердив факт реалізації позивачем права на відмову від послуги в порядку, що встановлений після набрання чинності Законом №2189 та Порядку №169.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо підтвердження кількості власників квартир, які відмовились чи бажають відмовитись від отримання вказаної послуги у будинку, за вказаний позивачем період часу.

Отже, вимоги позивача не ґрунтуються на передбаченому законом чи договором обов`язку відповідача їх виконувати.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що позивач з метою встановлення індивідуального опалення у власній квартирі, неодноразово звертався до відповідача з приводу видачі йому технічних умов для розробки проекту відключення її квартири від мережі централізованого опалення шляхом перекриття і опломбування кранів перед приладами опалення. Однак, у цьому йому було відмовлено з посиланням на Постанову КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), та роз`яснено, що встановлення автономного опалення можливе лише в усіх квартирах багатоповерхового будинку за ініціативою та згодою всіх споживачів будинку, а також у разі, якщо технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання міста. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/18 (провадження № 61-13855св19) зроблено висновок, що «відповідно до Порядку № 4 від 22 листопада 2005 року для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18). Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не дотримано визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури та не надано до суду акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, який є підставою для відключення від мереж». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року у справі № 953/24063/19 (провадження № 61-5095 св 21) вказано, що «17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» (далі - Порядок № 169). Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 169). Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку № 169). Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169). Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади».

Встановивши, що припинення споживання теплової енергії на опалення приміщень квартири у багатоповерховому будинку можливе виключно шляхом відключення від мереж центрального опалення в установленому нормативними документами порядку, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність у відповідача обов`язку видати технічні умови для розробки робочого проекту щодо такого відключення від мережі централізованого опалення окремої квартири позивача.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові КЦС ВС від 18.02.2022р. у справі № 159/7123/19.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 квітня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк