КИЇВСЬКМЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 759/8514/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5858/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Журибеда О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

22 квітня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 у квітні 2021 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись в обгрунтування своїх вимог на те, що 01.11.2020 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень а позивачу завдані матеріальні збитки.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року винним у вказаному ДТП було визнано ОСОБА_1 . Зазначила, що відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 71970,63 грн. На момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований в ПАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу № 200324208 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 02.11.2020 року позивач звернулась до ПАТ НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте ПАТ НАСК «Оранта» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 29765,35 грн. та відповідачем в добровільному порядку було сплачено 2500,00 грн., в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між сплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, що становить 39705,28 грн. Крім того, зазначила, що в результаті ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 10000,00 грн.

Просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 39705,28 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., судові витрати у розмірі 11316 грн. 00 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 39705 грн. 28 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1500 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп., а всього стягнуто 53021 грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 01.11.2020 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, не вибрала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 9).

Внаслідок ДТП автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП У країни.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», відповідно до полісу № 200324208 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, лімітом відповідальності 130000,00 грн., франшизою 2500,00 грн.

Відповідно до Звіту № 2297 про оцінку КТЗ від 12.04.2021 року виготовленого ФОП « ОСОБА_4 », вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП становить 71970,63 грн. (а.с. 23-44).

Позивач 02.11.2020 року звернулася до ПАТ НАСК «Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту № ОЦВ-ЗГ-СП-20-32-38329/2 від 14.01.2021 р., розрахунку страхового відшкодування від 13.01.2021 р., ПАТ НАСК «Оранта» позивачу було сплачено страхове відшкодування в розмірі 29765,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 15802 від 29.03.2021 р., та № 15801 від 29.03.20221 р. (а.с. 14-15, 17-18).

Крім того, відповідачем в добровільному порядку часткового відшкодовано позивачу матеріальну шкоду у розмірі 2500,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що компенсувати реальні витрати позивача на ремонт автомобіля, що не покриті страховим відшкодуванням, має понести винна особа, на підставі ст. 1187, 1194 ЦК України в розмірі 39705 грн. 28 коп., із розрахунку ( 71970 грн. 63 коп. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля - 29765 грн. 35 коп. сума виплаченого страхового відшкодування - 2500 грн. 00 коп. сума сплачених відповідачем матеріальних збитків).

Також судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу спричинені значні моральні страждання, які носять триваючий характер, а тому суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності вважав, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів не може погодитися з доводами скаржника, що страховик має повністю покрити витрати на відновлення автомобіля, з огляду на наступне.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній а юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другі цієї статті.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

За змістом ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; ЕЗ - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах ВС від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16.

Відповідно до правової позиції ВП ВС, викладеної у постанові від 4 липня 2018 року(Справа № 755/18006/15-ц), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що вартість ремонту автомобіля склала 71970 грн. 63 коп., оскільки позивачем у підтвердження заявлених вимог надано Звіт № 2297 про оцінку КТЗ від 12.04.2021 року.

Доказів на спростування наданих позивачем документів відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді