КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3461/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/21291/21

26 квітня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поляничка Павла Олексійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Галагана В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що рішенням Ірпіського міського суду Київської області від 23 вересня 2019 року (справа № 367/1419/19), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, стягнуто з нього, ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2019 року та до повноліття дитини. Виконавчий лист ОСОБА_2 в суді не отримувала та не ініціювала примусове виконання вказаного рішення. В свою чергу, він як платник аліментів, виконував покладені на нього зобов`язання в добровільному порядку до 07 грудня 2020 року, оскільки з цього дня, внаслідок протиправних дій, вчинених відповідачкою відносно дитини, донька ОСОБА_3 постійно проживає разом з ним та його сімєю.

Посилаючись на те, що фактичне проживання дитини разом з батьком, знаходження її на утриманні батька у відповідності до вимог закону дають законні підстави для звільнення його під сплати аліментів і для стягнення аліментів з матері на утримання дитини, позивач просив звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 грудня 2020 року; стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів доходу відповідачки з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 18 річного віку.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва (а.с.33).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року цивільну справу № 760/21291/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів передано за підсудністю на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області (а.с.39-40).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021року, представник позивача адвокат Поляничка Павло Олексійович подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада2021 року і направити справу для розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва за встановленою підсудністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції безпідставно, всупереч вимогам статей 28, 188 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про те, що за пред`явленим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів предметом спору є основна вимога - про звільнення від сплати аліментів, що не є вимогою розгляду спору у порядку виключної або альтернативної підсудності, а тому підсудність даної справи підлягає визначенню за правилами загальної підсудності - за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання потенційного відповідача ОСОБА_2 , яким є АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що при поєднання в одному позові кількох вимог, одна з яких підлягає розгляду за правилами загальної підсудності, а інша (про стягнення аліментів) - за правилами альтернативної підсудності, справа за такими вимогами може бути розглянута за правилами альтернативної підсудності за вибором позивача.

Враховуючи той факт, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, то цивільну справу за пред`явленим позовом ОСОБА_1 слід передати на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача на адресу апеляційного суду не надійшов. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Позов містить вимоги про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Відповідно до виклалдених в позовній заяві відомостей позивач фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_2 .

Зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 є: АДРЕСА_4 .

Позивачем подано позов до Солом`янського районного суду міста Києва, тобто, за фактичним місцем його проживанням за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва. Висновок суду першої інстанції мотивовано тим, що справа не підсудна Солом`янському районному суду міста Києва, оскільки позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва (а.с.33).

Ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року позивачем в апеляційному порядку не оскаржена, набрала законної сили.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року, яка оскаржується позивачем, цивільну справу № 760/21291/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів передано за підсудністю на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області (а.с.39-40).

Передаючи цивільну справу № 760/21291/21 на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що за пред`явленим позовом ОСОБА_1 предмет спору становить основна вимога позивача про звільнення позивача від сплати аліментів, що не вимагає розгляду спору у порядку виключної або альтернативної підсудності. Інша вимога про стягнення аліментів є похідною вимогою від основної вимоги про звільнення позивача від такої оплати, а тому підсудність даної справи підлягає визначенню за правилами загальної підсудності, за останнім відомим зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання потенційного відповідача. Останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання потенційного відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_4 , що належить до юрисдикції Ірпінського міського суду Київської області.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (підсудність справ), визначаються правилами підсудності (статті 26-30 ЦПК).

Процесуальне законодавство встановлює декілька видів територіальної підсудності: загальна, альтернативна (за вибором позивача) та виключна.

Згідно із загальним правилом територіальної підсудності, що передбачено статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила статті 27 ЦПК (загальної підсудності) застосовуються у випадках, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності і відповідно до частини 1 вказаної норми позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина шістнадцята статті 28 ЦПК).

Із досліджених колегією суддів матеріалів позовної заяви вбачається, що матеріально-правова вимога щодо якої позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення зводиться до об`єднаних позовних вимог: про звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07 грудня 2020 року та про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 18 річного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 07 грудня 2020 року донька ОСОБА_3 постійно проживає разом з ним та його сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 .

Зідно з нормою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України вимоги про стягнення аліментів можуть розглядатись за правилами альтернативної підсудності, тобто, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Виходячи зі змісту статті 28 ЦПК України в сукупності з нормою статті 188 ЦПК України, слід дійти висновку, що справа, в якій поєднано в одному позові кілька вимог, одна з яких підлягає розгляду за правилами загальної підсудності, а інша - за правилами альтернативної підсудності, може бути розглянута за такими вимогами за правилами альтернативної підсудності у суді за вибором позивача.

Як встановлено колегією суддів апеляційного суду, позивач, користуючись правом вибору між судами на підставі частини 1, 16 статті 28 ЦПК України, подав позов до Солом`янського районного суду міста Києва за правилами альтернативної підсудності, тобто за фактичним своїм місцем проживанням за адресою: АДРЕСА_3 . Однак документального підтвердження про зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування за цією адресою позивач суду не надав.

Разом з тим, відомості у позовній заяві та долучена до неї копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 (позивача у справі) вказує на те, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва (а.с.6).

Оскільки позов ОСОБА_1 подано до суду відповідно до положень частини першої статті 28 ЦПК України, то справа за пред`явленим позовом ОСОБА_1 підсудна Дніпровському районному суду міста Києва.

При цьому, поєднання позивачем у одному провадженні із вимогою про звільнення від сплати аліментів вимоги про стягнення аліментів не суперечить положенням процесуального закону, відповідно не впливає на правильність визначеної позивачем територіальної юрисдикції (підсудності) цієї справи.

Крім того, зі змісту положень пункту першого частини першої статті 31 ЦПК України вбачається, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною першою, другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на положеннями частини першої статті 32 ЦПК України, її застосування судом першої інстанції можливе лише один раз в одній справі.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 18 серпня 2021 року, яка позивачем в апеляційному порядку не оскаржена та набрала законної сили, матеріали справи № 760/21291/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів передана на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Після передачі справи № 760/21291/21 за встановленою цивільним процесуальним законодавством підсудністю Дніпровський районний суд міста Києва, у порушення частини першої, другої статті 32 ЦПК України, не прийняв її до провадження, а повторно передав справу № 760/21291/21 на розгляд іншому суду - Ірпінському міському суду Київської області, чим допустив спір про підсудність. До того ж, усупереч волевиявленню позивача, при визначенні підсудності пред`явленого ним позову застосував правила статті 27 ЦПК України (загальної підсудності) за місцем проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Судові процедури повинні бути справедливими, тому суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушень статті 6 Європейської Конвенції Про захист прав та основоположних свобод людини.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про передачу справи № 760/21291/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на розгляд Ірпінському міському суду Київської області не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поляничка Павла Олексійовича, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які за приписами статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поляничка Павла Олексійовича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: