Справа № 677/1049/22
Номер провадження 2/677/563/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Гладій Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Владюк Н.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин, належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну ділянку частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин, належності правовстановлюючого документа та визнання права на земельну ділянку частку (пай) в порядку спадкування.

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця ОСОБА_2 , яка була матір`ю її батька ОСОБА_3 . На час смерті ОСОБА_2 одиноко проживала в належному для неї житловому будинку під АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок та земельну частку (пай) розміром 1,83 умовних кадастрових гектари із земель колективної власності КСП «Дружне» с. Дружне, яка належала їй на підставі сертифіката серії ХМ № 0135036 від 22.11.1996 року.

Спадщина ОСОБА_2 у відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року була прийнята її сином ОСОБА_3 , який протягом шести місяців після її смерті вступив у фактичне управління та володіння спадковим майном, а саме отримав у володіння та користування зазначений належний їй житловий будинок, речі домашнього вжиту, господарський реманент та правовстановлюючий документ на земельну частку. (пай), а саме вищезазначений сертифікат.

Однак, ОСОБА_3 не встиг оформити спадщини матері, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_3 вона є єдиною спадкоємицею його майна до складу якого входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дружненської сільської ради площею 0,8949 га, кадастровий № :03:001:0164 та площею 0,8590 га, кадастровий № :03:001:0165, а також вищезазначена земельна частка (пай), яка була прийнята ним у спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Позивач прийняла спадщину батька - ОСОБА_3 та оформила частину його спадкового майна, а саме 28.10.2015 року державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Возною В.Б. їй видані свідоцтва про право на спадщину на зазначені спадкові Земельні ділянки.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на вищезазначену прийняту ним у спадщину після смерті ОСОБА_2 земельну частку (пай) державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у зв`язку із документальним не підтвердженням факту прийняття ним спадщини ОСОБА_2 , родинних відносин між ними та належності для неї вищезазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) у якому вона помилково записана під іменем ОСОБА_4 замість правильного ОСОБА_5 .

Так у актовому записі про народження ОСОБА_3 його матір помилково записана під іменем ОСОБА_4 замість правильного ОСОБА_5 і згідно висновку Красилівського відділу ДРАЦС від 14.06.2022 року позивачу відмовлено у виправленні такої помилки та внесенні змін до зазначеного акту цивільного Стану.

Родинні відносини між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , а також належність для останньої вищезазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) підтверджується наступними обставинами та фактами.

Так, з народження бабця позивача та матір її батька ОСОБА_3 , ОСОБА_2 мала ім`я ОСОБА_5 , яке вона за життя не змінювала.

Під таким же іменем ( ОСОБА_5 ) нею був укладений шлюб із ОСОБА_6 .

Таким чином, офіційним іменем бабці позивача було ім`я ОСОБА_5 .

Однак, у житті та побуті її часто називали ОСОБА_4 , а тому при реєстрації місця її проживання в житловому будинку піж АДРЕСА_1 у книгах господарського обліку Дружненької сільської ради Красилівського району її помилково записали під іменем ОСОБА_4 .

З аналогічних причин, у актовому Записі про народження її сина та батька позивача ( ОСОБА_3 ), а також у вищезазначеному, сертифікаті на право на земельну частку (пай) її також помилково записали під іменем ОСОБА_4 , замість правильного ОСОБА_5 .

Як слідує із виписки із книг По господарського обліку Дружненького старостинського округу Красилівської міської ради ОСОБА_7 , 1918 року народження з 1953 року по 1966 рік була зареєстрована та проживала в одному будинку разом із чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_3 , з 1967 року по 1993 року проживала із чоловіком ОСОБА_6 , а з 1993 року по день смерті проживала одиноко.

При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_6 був укладений шлюб із ОСОБА_2 , то його проживання в одному будинку разом із дружиною ОСОБА_7 свідчить про те, що вищезазначені записи у книгах по господарського обліку відносно ОСОБА_7 в дійсності стосуються ОСОБА_2 .

До того ж, на території Дуржненської сільської ради інші особи із таким же іменем не проживали, що свідчить про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_7 в дійсності, є однією особою, однак у різних документах вона зазначалась під різними, співзвучними іменами.

Також, ОСОБА_7 була включена до додатку № 1 до Державного, акта на право колективної власності на землю виданого для КСП «Дружне», набула права на земельну часту (пай) із земель колективної власності зазначеного КСП та її право на неї було Документально посвідчено вищезазначеним сертифікатом.

Згідно списків членів КСП «Дружне» та власників земельних часток (паїв) у відповідності до яких останнім видавались сертифікати на право на земельну частку (пай) у них значиться лише одна особа із таким іменем, а саме ОСОБА_7 , що з огляду на вищевикладене свідчить про те, що в дійсності зазначені у них записи стосуються саме ОСОБА_2 , а не іншої особи.

Таким чином, в сукупності та взаємозв`язку наведені обставини, факти та документи обґрунтовано свідчить про те, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3 та вищезазначеним виданий на ім`я ОСОБА_7 належить для ОСОБА_2 .

Однак, виправити у ньому зазначену помилку щодо імені бабці позивача на даний чає не можливо, так як діючим законодавством не передбачені можливість та процедура внесення змін або видачі нових сертифікатів на право на земельну частку (пай).

До того ж, видача іншого аналогічного правовстановлюючого документа із правильним записом імені його власника можлива лише за його життя, а тому, у зв`язку із смертю ОСОБА_7 повторно оформити та видати на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) із правильним записом її імені на даний час за будь-яких обставин не можливо.

Викладене свідчить про неможливість встановлення факт належності для ОСОБА_7 , вищезазначеного сертифіката на право На земельну частку (пай) в позасудовому порядку.

До того ж, у зв`язку із зазначеними розбіжностями, позивач не може документально підтвердити факту належності для ОСОБА_7 зазначеного правовстановлюючого документа та оформити спадкові права на вищезазначену земельну частку (пай), а тому встановлення судом даного факту матиме для мене юридичне значення.

Також за давністю часу позивач не може документально підтвердити факт прийняття ОСОБА_3 , спадщини матері ОСОБА_7 шляхом вступу у фактичне управління та володіння її спадковим майном.

У зв`язку із смертю ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на даний час позивач не може встановити факт прийняття останнім спадщини ОСОБА_7 в порядку окремого провадження.

За таких обставин, позивач вимушена заявляти позовну вимогу про визнання за нею права на вищезазначену спадкову земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 і в процесі вирішення судом такої моєї вимоги доводити факт прийняття спадщини.

Факт прийняття ОСОБА_3 спадщини ОСОБА_7 доводити наступними обставинами та фактами.

Зокрема, ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець вважається таким,- що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті матері ОСОБА_7 її син та одночасно, батько позивача ОСОБА_3 отримав у власне володіння та користування належний для неї житловий будинок під АДРЕСА_1 , присадибну земельну ділянку, речі домашнього вжитку та господарський реманент, а також правовстановлюючий Документ на спадкову земельну частку (пай), а саме сертифікат серії ХМ № 0135036 від 22.11.1996 року, який після його смерті перейшов до позивача.

Зокрема, як слідує із договору дарування від 08.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М.С., ОСОБА_3 подарував покзивачу вищезазначений житловий будинок, який був прийнятий ним у спадщину після смерті матері ОСОБА_7 .

Також, за життя ОСОБА_3 передав позивачу оригінал вищезазначеного сертифікату, на право на земельну частку (пай), який був отриманий ним після смерті матері ОСОБА_7 .

До того ж, отримання ОСОБА_3 в управління та володіння належних для ОСОБА_7 речей домашнього вжитку та господарського реманенту буде підтверджено в судовому засіданні свідченнями свідків,односельчан ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала письмову заяви, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 293 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Пунктом 7 вищезгаданої постанови встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, однак позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0135036 виданий 22 листопада 1996 року на ім`я ОСОБА_7 є доведеними, оскільки встановити дані факти в іншому порядку неможливо, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а також те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, суд беручи до уваги, що позивач прийняла спадщину у передбачений законом спосіб, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України,суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст.ст. 1268, 1216, 1218, 328, 392 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , 1918 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0135036 виданий 22 листопада 1996 року на ім`я ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) розміром 1,83 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Дружне» с. Дружне, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії ХМ № 0135036 виданого 22 листопада 1996 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Красилівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: 31000, Хмельницька область, м. Красилів, площа Незалежності, буд. 2, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2022 року.

Суддя Л.М. Гладій