Номер провадження: 22-ц/813/7768/22
Справа № 521/8151/22
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що на контролі органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 .

Як вказав представник позивача, 04 червня 2022 року до служби у справах дітей ОМР надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 про те, що у вказане відділення були доставлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебувають у неадекватному стані та поводять себе агресивно. Разом з ними перебувала їх малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спеціалістами ССД ОМР було здійснено виїзд до вказаного відділення поліції та встановлено, що мати дитини ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, зі слів батька дитини ОСОБА_2 встановлено, що він вживає наркотичні речовини.

Малолітня ОСОБА_3 має низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом, одягнута в брудний одяг та голодна.

Спеціалістами ССД ОМР складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно з яким, встановлено, що перебування ОСОБА_3 разом з батьками загрожує її життю та здоров`ю.

В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю ОСОБА_3 , її було направлено до КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради.

Малиновською районною адміністрацією Одеської міською радою було прийнято розпорядження «Про невідкладне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 і батька ОСОБА_2 та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 153/01-06, від 08.06.2022 року, та направлено лист до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, відповідно до вимог ст. 170 Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, представник позивача просив суд: відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року позовні вимоги Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав, задоволено. Відібрано малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. Стягнено з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 13.06.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Стягнено з ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме: з 13.06.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, у розмірі 992,40 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи та дійшов помилкових висновків про задоволення позову, не враховуючи якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 16 листопада 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 28 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , від 25.03.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 . В графі «батько» зазначений ОСОБА_2 , в графі «мати» зазначена ОСОБА_1 (а. с. 8).

Зі змісту листа відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 Начальнику ССД ОМР, від 08.06.2022 року, вбачається, що 03.06.2022 року до відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 заявниця не може потрапити до квартири, так як чоловік закрився в квартирі з трьохмісячною дитиною. Дане звернення було зареєстровано до ЄО№ 11834 від 03.06.2022 відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1. За вищевказаною адресою було здійснено виїзд працівниками УПП в Одеській області, відповідно до рапорту інспектора Тодоріка М.В. на місці було виявлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в стані наркотичного сп`яніння та його співмешканку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі знаходилась їх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вищезазначених осіб було доставлено до ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (а. с. 29).

Також, згідно із вказаного листа, Інспектори СЮП ВП ОРУП 1 ГУНП в Одеській області поспілкувавшись з матір`ю дитини ОСОБА_1 , яка знаходилась з явними ознаками сп`яніння, поводила себе агресивно, неадекватно, словесно ображала працівників поліції та громадян, які знаходились в приміщенні ЧЧ ВП № 1, від написання пояснення відмовилась, провокувала на конфлікт, декілька разів усно відмовлялась від дитини та поспілкувавшись з батьком ОСОБА_2 , який добровільно та самостійно зізнався, що знаходиться в стані наркотичного сп`яніння (вживав методон), з його слів він навмисно вжив наркотичний засіб, щоб отримати методоново-замісну програму, з його слів «щоб розслабитись», було прийнято рішення в телефонному режимі повідомити начальника ССД ОМР у Малиновському районі, оскільки стан батьків створював пряму загрозу безпеці, життю та здоров`ю дитини.

Крім того, відповідно до вказаного листа працівником ССД ОМР було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та прийнято рішення вилучити дитину з сім`ї. Повідомивши дану інформацію батькам, вони почали чинити опір, кидатись у бійку до працівників поліції та працівниці ССД ОМР, поводили себе агресивно. ОСОБА_1 було попереджено, що у разі продовження з її боку таких дій до неї буде застосовано фізичну силу, на що вона не відреагувала та продовжила свої дії. У зв`язку з чим до неї було застосовано фізичну силу.

08.06.2022 року Малиновською районною адміністрацією ОМР прийнято Розпорядження «Про невідкладне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 , та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення» № 153/01-06 (а. с. 17 18).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, перебування малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , загрожує її життю та здоров`ю рівень безпеки «дуже небезпечно». Дитину було влаштовано до дитячого будинку КНП «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» Одеської міської ради на повне державне забезпечення (а. с. 12 16).

Дослідивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції, керуючись, насамперед, інтересами малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшов висновку, що умови проживання дитини з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійсно є небезпечними для її життя та здоров`я, оскільки, з урахуванням встановлених під час судового засідання обставин, що підтверджують недбале поводження з дитиною, зловживання спиртними напоями та наркотичними речовинами, тому вважає за необхідне відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав.

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з пунктами 25 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 25 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у відібранні малолітньої дитини від батьків без позбавлення його батьківських прав, апеляційний суд виходить із недоведеності позивачем факту умисного ухилення від виконання відповідачами своїх обов`язків з виховання дитини.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Позивачем не підтверджено жодним належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неналежно виконують батьківські обов`язки, на момент відібрання дитини поводились агресивно, погрожували співробітникам уповноважених державних органів. Також позивачем недоведений стан алкогольного та наркотичного сп`яніння відповідачів, вказані висновки зроблені зі слів працівників поліції.

Крім того, позивач посилається на неналежні умови утримання дитини ОСОБА_3 , однак жодного належного та допустимого доказу вказаної обставини не надано. Додатково колегія суддів звертає увагу, що навіть у Акті про проведення оцінки рівня безпеки дитини у пункті 5 із запитанням «Дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності» проставлена галочка «Так», зазначено, що «низький рівень гігієни дитини у зв`язку із недоглядом та занедбаністю», «дитина одягнута у брудний одяг», однак не зазначено джерело інформації.

Вказане свідчить про нехтування працівником органу опіки та піклування правилами заповнення документів, що в майбутньому набувають ознак доказів у цивільному процесі.

Інших беззаперечних доказів для задоволення позову позивач не надав.

Таким чином, колегія суддів виходить із пріоритету якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Таким чином, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів умисного ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків та реальності загрози для життя та здоров`я дитини, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Проте, апеляційний суд визнає за необхідне попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання доньки ОСОБА_3 і покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_3 . У разі неналежного виконання батьківських обов`язків вживати заходи реагування відповідно до законодавства України з поданням належних та допустимих доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат щодо правової допомоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 червня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальний відділ Малиновського району служби у справах дітей Одеської міської ради, про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та зміни ставлення до виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради обов`язок контролю стосовно виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 28 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк