Справа № 202/3074/22
Провадження № 2/202/1582/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кухтіна Г.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в м. Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Донецькій області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та моральної шкоди,-

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

22 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, за результатами розгляду якого просив суд стягнути:

-) із Служби автомобільних доріг у Донецькій області (далі - Служба) на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року по справі №234/6991/21 (в частині поновлення на роботі) за період з 26 жовтня 2021 року по 11 лютого 2022 року включно в сумі 126 340,81 грн.;

-) із Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Укравтодор) на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок затримки виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року по справі №234/6991/21 (в частині поновлення на роботі) в сумі 30 000,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року по справі №234/6991/21 позивача було поновлено на посаді начальника Служби автодоріг з 21 травня 2021 року, стягнуто із Служби на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року (всього 158 днів) в сумі 183 136,22 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір в сумі 3 934,67 грн. Рішення в частині поновлення на роботі підлягало негайному виконанню.

Лише Наказом від 28 січня 2022 року №46-К/ТР позивача було поновлено на посаді. Фактично позивача допустили до роботи 16 лютого 2022 року.

У зв`язку із затримання виконання судового рішення позивач просив стягнути із Служби середній заробіток на підставі ст. 236 КЗпП України.

Моральна шкода обґрунтована тим, що внаслідок часу затримки з виконання судового рішення позивач залишився без основного джерела засобів для існування - заробітної плати.

Зі сторони Служби автомобільних доріг у Донецькій області було подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що у судовому рішенні не зазначено ким саме повинно було бути виконано рішення в частині поновлення позивача на посаді, виконавчих проваджень відносно Служби відкрито не було, позивач не звертався до Служби з заявою про готовність приступити його до роботи. В зв`язку із чим, відповідач вважає, що він не може виступати відповідачем у даній справі. Крім того, відповідач посилався на те, що задоволення позовної вимоги відносно нього, буде покладати на відповідача індивідуальний надмірний тягар враховуючи також існування форс-мажорної обставини (військової агресії РФ проти України). Додатково зазначено, що Служба не несе відповідальності за зобов`язаннями держави та Уповноваженого органу (Укравтодору).

Зі сторони Державного агентства автомобільних доріг України, також, надійшов відзив за яким відповідач категорично заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди з огляду на таке. 9 лютого 2022 року позивач дізнався про порушення його права щодо поновлення на роботі. При цьому законодавством встановлений тримісячний строк звернення до суду за захистом прав, у даній категорії прав. Водночас позивач звернувся до суду із позовом до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська лише 16 червня 2022 року, тобто із пропуском тримісячного строку більше ніж на місяць. Просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із порушення відповідного строку.

Також відповідачем зазначено, що 25 жовтня 2021 року рішення судом не проголошувалось, відповідач отримав його копію лише 17 листопада 2021 року, після чого подав апеляційну скаргу, у зв`язку із чим відповідач не міг допустити його до негайного виконання. Судовим рішення не конкретизовано ким саме мало бути здійснювались поновлення на роботі позивача.

На заперечення відповідачів представником позивача надано відповідь на відзив за змістом яких - вимога про стягнення середнього заробітку заявлено до Служби автодоріг, оскільки саме Служба виконувала функцію роботодавця по відношенню до позивача (перебував у трудових відношеннях, отримував заробітну плату та інше). Крім того судовим рішенням середній заробіток було стягнуто саме із Служби. При цьому Державне агентство автомобільних доріг України є лише учасником/органом управління Служби та володіє її корпоративними правами.

Позов про стягнення моральної шкоди пред`явлено до Державного агентства автомобільних доріг України, оскільки його незаконна бездіяльність перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із моральною шкодою, яка виникла у позивача внаслідок затримки з виконання рішення суду про поновлення його на роботі. На відміну від середнього заробітку, виплата якого є обов`язком роботодавця, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Щодо строків звернення позивача з позовом зазначено, що має застосовуватись редакція ст.233 КЗпП України на момент виникнення цивільних правовідносин, а саме до 17 липня 2022 року. Позивач погоджується з тим, що строк звернення до суду у спірних правовідносинах слід обраховувати, що слідує за днем ознайомлення позивача з наказом про поновлення на роботі (тобто з 10 лютого 2022 року). В той же час, Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID)» строк визначений ст.233 КЗпП України, продовжується на строк дії такого карантину. Карантин діє безперервно з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2022 року, отже строк звернення до суду позивачем не порушено. У зв`язку із чим не має, також, підстав заявляти (розглядати) питання щодо поновлення строку для звернення до суду.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25 жовтня 2021 року Краматорським міським судом Донецької області в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шалімової Н.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідачів Коваленко М.М. , Мітасьової О.В. , Мендуха О.М. , було розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 234/6991/21, провадження № 2/234/3047/21 за результатом чого ухвалено рішення (далі - судове рішення).

Так, вказаним судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), Служби автомобільних доріг у Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - задоволено частково, а саме:

«Визнати незаконним та скасувати Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №125-ВДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» (про оголошення догани).

Визнати незаконним та скасувати Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №126-ВДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» (про оголошення догани).

Визнати незаконним та скасувати Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №202-К «Про звільнення начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області на підставі пункту 3 ст.40 КЗпП України з 20 травня 2021 року.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 21 травня 2021 року.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.05.2021 року по 25.10.2021 року, а саме за 158 днів в сумі 183136, 22грн. (з утриманням податків і інших обов`язкових платежів.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3934,67 грн.

В іншій частині позову, - відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Повний текст рішення виготовлений 29.10.2021 року.» (далі - судове рішення).

Суд звертає увагу, що у відповідності до наказу №535-К від 30 жовтня 2020 року Голови Державного агентства автомобільних доріг України О.Курбакова - Коваленка М.М. призначено на посаду головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи Юридичного управління.

У відповідності до посадової інструкції головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи Юридичного управління Державного агентства автомобільних доріг України, мета посади: здійснення в установленому законодавством порядку претензійної роботи та позовної роботи, самопредставництва Укратодору в судах України та представлення Укравтодору в інших державних органах.

Отже, 25 жовтня 2021 року, за участі позивача, його представника та представників відповідачів, Краматорським міським судом Донецької області було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

3 листопада 2021 року позивач звернувся до Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) з заявою згідно якої повідомив про те, що він готовий невідкладно приступити до роботи. Долучив копію судового рішення.

На вказану вище заяву Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) за вих. 5038/1/11-01/09-5274/10-21 від 8 листопада 2021 року повідомлено, що на адресу агентства не надходило належним чином завіреного рішення суду у порядку визначеним законодавством; оголошення резолютивної частини рішення відбувалось без присутності уповноваженого представника Укравтодору.

На черговий запит представника позивача, Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор) повідомлено за вих.5449/1/11-01/09-5739/1/10-21 від 2 грудня 2021 року, на адресу Укравтодору надійшла копія судового рішення, що не набрало чинності. Зазначене рішення оскаржене до Донецького апеляційного суду, у зв`язку із чим наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області в Укравтодорі відсутній.

2 грудня 2021 року Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. відкрито виконавче провадження №67706633 з виконання виконавчого листа, виданого у цивільній справі №234/6991/21. Боржник - Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), стягувач - ОСОБА_1 . Про поновлення на роботі на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 21 травня 2021 року.

10 січня 2022 року у межах виконавчого провадження №67706633 прийнято постанову за якою на Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) накладено штрафна користь держави у розмірі 5 100,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

12 лютого 2022 року у межах виконавчого провадження №67706633 прийнято постанову за якою на Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) накладено штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

7 лютого 2022 року Донецьким апеляційним судом прийнято постанову якою судове рішення залишено без змін.

28 січня 2022 року Першим заступником Голови Державного агентства автомобільних доріг України А.Івко підписано наказ №46-К/ТР яким скасовано наказ Укравтодору від 20 травня 2021 року №202-К «Про звільнення начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 21 травня 2021 року. На підставі судового рішення. З вказаним наказом позивача було ознайомлено 11 лютого 2022 року, що підтверджується відповідним підписом позивача.

Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодор) своїм листом повідомило, що наказом Укравтодору від 28 січня 2022 року №46-К/ТР «Про поновлення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області. Запропоновано позивачу прийти в треденний термін з дня отримання даного листа з метою продовження трудових відносин.

23 травня 2022 року виконавче провадження №67706633 закрито у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Окрім того, судом встановлено, що у відповідності до п.п.1.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29 липня 2019 року () Служба автомобільних доріг у Донецькій області (далі - Служба) заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (далі - Уповноважений орган управління).

У відповідності до п. 8.1. Положення Уповноважений орган, у тому числі, призначає на посаду та звільняє з посади начальника Служби.

Службу очолює начальник, здійснює керівництво її діяльністю, представляє Службу у відносинах з Уповноваженим органом управління, тощо - п.7.1, 7.2 Положення.

Середньоденна заробітна плата позивача складає 1 159, 09 грн., середньомісячна заробітна плата - 25 499, 98 грн., у відповідності до довідки про доходи позивача, який працював начальником служби автомобільних доріг у Донецькій області.

Судом також встановлено, що не спростовано відповідачами, що заробітна плата позивачу сплачувалась Службою автомобільних доріг у Донецькій області.

Згідно розрахунку позивача: сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить 126 340,81 грн. з 26 жовтня 2021 року по 11 лютого 2022 року включно (109 х 1159,09), де 109 - це кількість днів за які було затримано виконання судового рішення та 1 159, 09 грн. - середньоденна заробітна плата позивача.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

ІІІ.І. Щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

22 червня 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частинами 1,2 ст.233 КЗпП України, у редакції чинній на момент звернення позивача до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд звертає увагу, що станом на дату ухвалення даного судового рішення, редакція частин 1,2 ст.233 КЗпП України зазнала змін в частині встановлення строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Однак, слід зазначити, що частиною 1 Прикінцевих положень КЗпП України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» - установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що звернувшись до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом 22 червня 2022 року позивачем не було порушено строків передбачених ст.233 КЗпП України.

ІІІ.ІІ. Щодо виконання рішення в частині поновлення на посаді.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків (пункт 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Так, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття «затримка» як «зволікання», затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Так, у відповідності до ч.ч.1,2 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Частиною 1 ст. 268 ЦПК України встановлено, що рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення - частина 5 ст. 268 ЦПК України.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини суд погоджується з доводами зі сторони позивача, що судове рішення в частині поновлення позивача на роботі підлягало виконанню з 26 жовтня 2021 року, тобто з наступного дня за днем ухвалення рішення та проголошення його резолютивної частини.

При цьому доводи зі сторони відповідача, Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), що останній не міг допустити позивача до виконання посадових обов`язків у зв`язку із тим, що отримав копію судового рішення лише 17 листопада 2021 року, суд відхиляє з огляду на те, що у резолютивній частині рішення суду зазначено про участь у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року, яким було закінчено судовий розгляд справи, представників сторін, в тому числі і Коваленка М.М. - головного спеціаліста відділу претензійно-позовної роботи Юридичного управління Державного агентства автомобільних доріг України, який у відповідності до посадової інструкції повинен здійснювати в установленому законодавством порядку самопредставництво Укратодору в судах України та представлення Укравтодору в інших державних органах.

Посилання відповідачів про те, що у судовому рішення не зазначено ким саме повинно було бути виконано рішення в частині поновлення позивача на посаді суд також відхиляє з огляду на таке.

Судовим рішенням було скасовано та визнано незаконними та скасовано Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №125-ВДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» (про оголошення догани), Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №126-ВДС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» (про оголошення догани), Наказ Державного агентства автомобільних доріг України від 20.05.2021 року №202-К «Про звільнення начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1» щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області на підставі пункту 3 ст.40 КЗпП України з 20 травня 2021 року. також вирішено поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 21 травня 2021 року.

З вказаного очевидно вбачається, що скасування наказів та поновлення на посаді покладається на те особу, яка звільняла позивача.

Вказане підтверджується також п.п.1.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29 липня 2019 року () де у відповідності до п. 8.1. Положення Уповноважений орган (Державне агентство автомобільних доріг України), у тому числі, призначає на посаду та звільняє з посади начальника Служби.

При цьому у разі якщо рішення суду є незрозумілим для суб`єкта, останньому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

В той же час сторона відповідача не зазначила, що зверталась до суду за відповідними роз`ясненнями, та в подальшому наказом 28 січня 2022 року Першим заступником Голови Державного агентства автомобільних доріг України А.Івко підписано наказ №46-К/ТР яким скасовано наказ Укравтодору від 20 травня 2021 року №202-К «Про звільнення начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області ОСОБА_1». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області з 21 травня 2021 року.

У зв`язку із вищевикладеним, суд погоджується із доводами зі сторони позивача про порушення Укравтодором строку виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі.

Отже, позивач просив стягнути із Служби автомобільних доріг у Донецькій області, як із роботодавця, на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 26 жовтня 2021 року по 11 лютого 2022 року включно в сумі 126 340,81 грн.

В той же час, суд вважає, що правильним буде стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 26 жовтня 2021 року по 27 січня 2022 року включно, тобто до дати видання наказу про поновлення на роботі. У зв`язку і чим вимога про стягнення середнього заробітку підлягає частковому задоволенню у розмірі 108 954,46 грн. (за 94 дні).

Стягнення саме із Служби автомобільних доріг у Донецькій області середнього заробітку обумовлено тим, що позивач призначався на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області, а також тим, що саме Службою проводиться виплата заробітної плати та інших виплат позивачу згідно законодавства.

Також суд вважав за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток по 27 січня 2022 року включно, тобто до дати видання наказу про поновлення на роботі, оскільки належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі є видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 р. по справі № 510/1782/13-ц та інших постановах у справах відповідної категорії.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку про порушення права позивача на працю в частині строку поновлення його на посаді, а саме негайного виконання рішення суду, що є достатнім доказом наявності моральної шкоди.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути зі Державного агентства автомобільних доріг України на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 30 000,00 грн.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи встановлені судом у справі обставини, а також наведені вище норми законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного агентства автомобільних доріг України (м.Київ, вул. Фізкультури, 9, ), Служби автомобільних доріг у Донецькій області (Донецька область, м.Краматорськ, вул. Уральська, 12 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та моральної шкоди.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року по справі №234/6991/21 (в частині поновлення на роботі) за період з 26 жовтня 2021 року по 27 січня 2022 року включно в сумі 108 954,46 грн.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок затримки з виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року по справі №234/6991/21 (в частині поновлення на роботі) в сумі 30 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити повністю.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 348,25 грн.

Стягнути з Державного агентства автомобільних доріг України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 215, 15 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін