Справа № 216/1956/22
провадження №2/216/2047/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання Кравець А.С.

представника позивача адвоката Антоненко В.А.

без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", треті особи: Центрально-Міський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Новікова А.О., Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", треті особи: Центрально-Міський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Новікова А.О., Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", про зняття арешту з нерухомого майна.

Позивачка просиь суд винести рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Антоненко В.А. в судовому засіданні подав заяву, у якій просить суд розглядати справу без застосування технічних засобів, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив на позов, з якого вбачається, що заперечень щодо позовних вимог сторона відповідача не має, просить суд слухати справу за відсутністю їх представника.

Третя особа - Центрально-Міський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Новікова А.О., про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористалися, заяв, пояснень, заперечень, суду не надали.

Третя особа - Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, своїми процесуальними правами, визначеними ст. 43 ЦПК України, не скористалися, заяв, пояснень, заперечень, суду не надали.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно дост.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

30.08.2020 року ОСОБА_1 дізналась про те, що відносно її майна винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2021 року ВП № 17267438 та зняття арешту майна боржника та заборони на його відчуження.

Виконавче провадження відкрито за виконавчим листом № 2-5005 від 14.10.2009 року.

В постанові про закінчення виконавчого провадження від 04.08.2021 року вказано наступне : «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення».

Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.

Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна.

Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувана чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів

зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обілення, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ст. 4, 7 та 11 до Конвенції «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено ст. 391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Даний арешт повинен бути скасований ще 04.08.2021 року у відповідності до постанови про закінчення виконавчого провадження , але арешт не знятий.

Знімати арешт державний виконавець Новікова А.О. відділу державної виконавчої служби Центрально - Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовляється , відповідаючи , що це може зробити тільки суд.

На початку вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала відповідь з - Публічного акціонерного Товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» від 27.08.2021 року в якому сказано, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком відсутня, зобов`язання виконані у повному обсязі.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право приватної власності позивачки, як власника нерухомого майна, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачами судові витрати, необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5,12,30,43,81,174,175,177, 237, 263-265, 268, 354-356 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 40, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", треті особи: Центрально-Міський ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) державний виконавець Новікова А.О., Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження ОСОБА_1 , яке знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М. В. БУТЕНКО