ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 614/147/21 Номер провадження 22-ц/814/3894/22Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г.М. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Хіль Л.М.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з часу набрання рішенням законної сили.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що на даний час є тимчасово окупованою територією.

На момент смерті ОСОБА_2 знаходився у гостях у свого брата в Полтавській області, де він помер, там його і поховали.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,6276 га, кадастровий номер :03:001:0053, яка розташована на території Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області.

Вказувала, що у лютому 2012 вона надіслала листа до Джанкойської районної державної нотаріальної контори АРК, так як відстань між місцем відкриття спадщини і місцем її проживання дуже значна, а вона на той час навчалася, що займало багато часу і витрати, які вона могла понести на проїзд, для неї були дуже значні.

10 жовтня 2020 року вона звернулася до Борівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, про що була винесена відповідна постанова.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борівської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 ,

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що відмовляючи у задоволенні позову суд послався на недоведеність обставин справи.

Вказувала, що місце відкриття спадщини на даний час є непідконтрольною територією України, а відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Ураховуючи викладене, прохала рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позові вимоги у повному обсязі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи.

ОСОБА_3 , який представляє інтереси ОСОБА_1 у телефонограмі заявив про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

З огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, вищезазначене не перешкоджає розгляду справи за відсутності учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки від 24 липня 2018 року виданої виконавчим комітетом Кринківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Кринківської сільської ради не зареєстрований і не проживав (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 049261 належить на праві власності земельна ділянка площею 4,6276 га розташована на території Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12).

Постановою державного нотаріуса від 10 жовтня 2020 року відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.11).

Згідно інформації в.о. завідувача Борівської ДНК від 06 квітня 2021 року, в ДНК відсутні відомості відносно того чи зверталась ОСОБА_1 до Джанкойської районної ДНК АР Крим із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; у Спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відсутня (а.с.33).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , тобто є спадкоємцем першої черги на майно померлого.

За загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до п. 207 Розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004№ 20/5 (Інструкція діяла станом на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до набрання чинності Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5), якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Згідно п.3.5 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

З аналізу вказаних норм вбачається, що спадкоємець має право подати заяву про прийняття спадщини поштою, після чого нотаріусом заводиться спадкова справа та повідомляється спадкоємець про вчинення необхідних дій.

ОСОБА_1 не надала підтвердження, що вона зверталася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті її батька із заявою про прийняття спадщини.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не оспорює, що була обізнана про смерть батька, станом на момент відкриття спадщини була повнолітньою особою та не позбавлена була можливості звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини за допомогою поштового зв`язку, оскільки в 2011-2012 роках територія АР Крим ще не мала статусу тимчасово-окупованої території.

Апеляційний суд погоджується з позицією місцевого суду, що не можуть бути визнані поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, вказані ОСОБА_1 у позові. Таких причин не було наведено і в апеляційній сказі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до незгоди із вказаним рішенням.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: Ю.В. Дряниця

Г.Л. Карпушин