Справа № 167/675/22
Номер провадження 2-н/167/52/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Сіліч І. І. вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу

в с т а н о в и в:

15 листопада 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут» (далі ТОВ «Волиньгаз збут») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу.

Ознайомившись з заявою про видачу судового наказу та доданими до неї документами, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 161 ЦПК України встановлено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що заявлена у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України до стягнення сума має бути безспірною та підтверджена відповідними доказами.

Як вбачається з поданої заяви, ТОВ «Волиньгаз збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 9097,81 грн.

При цьому, з копії фінансового стану від 22 вересня 2022 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги з постачання природного газу заявником нараховувалась за період з травня 2019 року по квітень 2021 року. З заявою про видачу судового наказу заявник звернувся у листопаді 2022 року. У поданій суду заяві ТОВ «Волиньгаз збут» не зазначає період за який утворилася означена заборгованість по сплаті за надані послуги з постачання природного газу, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити дотримання заявником строку позовної давності.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Таким чином, із поданих заявником документів неможливо встановити чи з моменту виникнення права вимоги не пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити ТОВ «Волиньгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в розмірі 9097,81 грн.

Крім того, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист, шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості та судовий розгляд такої вимоги, вважаю за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до положень ч. 1 ст. 166 ЦПК Українивідмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України заявнику необхідно роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 160, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Наказне провадження, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 16 листопада 2022 року.

Суддя І. І. Сіліч