Справа № 308/9357/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 листопада 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державне підприємство «Агропромислова фірма «Леанка» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати,

встановив:

14.07.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача ДП «Агропромислова фірма «Леанка», в якому просить стягнути з останнього на її користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, в сумі 39110, 62 грн. та суму 59423, 13 грн. компенсації за порушення строків виплати такої.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що позивачка тривалий період часу перебуває в трудових відносинах з відповідачем. З 01.04.2022 працює на посаді провідного бухгалтера. З квітня 2020 року відповідач також почав періодично допускати заборгованість по виплаті позивачці заробітної плати. Так, згідно з довідки відповідача про нараховану заробітну плату № 42 від 16.06.2022 відповідачем не виплачену позивачці заробітну плату в період з квітня 2020 року по травень 2020 року, з січня 2022 по травень 2022 включно в загальній сумі 39110,62 грн. Зазначає, що має право на компенсацію частини невиплачених доходів й розраховує таку в сумі 59423, 13 грн.

У судове засідання представник позивачки адвокат Пачута О.М. не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В період з 30.03.1998 по даний час позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . З 02.06.2015 працювала на посаді економіста І категорії, а з 01.04.2022 провідний бухгалтер підприємства.

З довідки про заробітну плату позивачки №42 від 16.06.2022, виданої ДП Агропромислова фірма «Леанка», видно, що станом на 16.06.2022 у підприємства перед ОСОБА_1 наявна заборгованість по заробітній платі за квітень-січень 2022 року та лютий-травень 2022 року в сумі 49447, 80 грн., з них утримано 10337, 18 грн. та всього до видачі 39110, 62 грн.

Означене також підтверджується й довідкою з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду.

Окрім цього стороною позивача, надано розрахунок суми компенсації за порушення строків виплати такої, проведеного відповідно до ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10), «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Зі змісту ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язують із настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені терміни його виплати.

Статті 2, 3 цього Закону встановлюють термін затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їхньої виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій. У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року, основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з долученим представником позивача до матеріалів справи розрахунком суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати така розрахована з квітня 2020 по травень 2022 року на суму 4354, 55 грн., з травня 2020 по червень 2022 року на суму 4568, 57 грн., з січня по травень 2022 року на суму 5314 грн., з лютого по червень 2022 року на суму 5291 грн., з березня по травень 2022 на суму 5235 грн., з квітня по червень 2022 року на суму 7963 грн., з травня по червень 2022 року на суму 6383, 60 грн., й в загальному розмірі становить 59423, 13 грн.

Вказаний розрахунок стороною відповідача не спростовано.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивачки, зокрема у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачці нараховану заробітну плату, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з квітня 2020 року по травень 2020 року й з січня 2022 по травень 2022 в загальній сумі 49447, 80 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за вказаний період у сумі 59423, 13 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Тож, у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Стягнути з Державного підприємства Агропромислова фірма «Леанка» (, місцезнаходження за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Шевченка, 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з квітня 2020 року по травень 2020 року й з січня 2022 по травень 2022 в загальній сумі 49447 (сорок дев`ять тисяч чотириста сорок сім) грн. 80 коп. та суму 59423 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять три) грн. 13 коп. компенсації за порушення строків виплати такої за вказаний період без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Стягнути з Державного підприємства Агропромислова фірма «Леанка» (, місцезнаходження за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Шевченка, 6) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого позивачкою судового збору у 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов