Справа № 212/3554/17
У Х В А Л А

23 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Козлова Д. О.,
за участі секретаря Кіясь А. Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/3554/17 за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області,
за участі представника заявника Німець Ю. С., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказана справа. В обґрунтування поданої скарги представник скаржника, адвокат Німець Ю. С., вказувала, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.04.22 р. № 161 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , де виявив, що не може здійснити розрахунки за карткою, на яку надходить грошове забезпечення військовослужбовця. Так ОСОБА_1 за відомостями Єдиного реєстру боржників є боржником за ВП № 68926972, що перебуває на виконанні в Покровському ВДВС у місті Кривому Розі. Адвокатом Німець Ю. С. в інтересах заявника було отримано відповідь, де виконавцем зазначено про зняття арешту з одного банківського рахунку боржника, а саме: НОМЕР_2 , відкритого у АТ «ПриватБанк», оскільки рахунок призначений для зарплатних виплат та надано відповідну постанову про зняття арешту від 05.09.22 року. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що 22.07.22 р. постановою державного виконавця було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Також державним виконавцем винесена постанова від 12.08.22 р. про скасування постанови про арешт коштів боржника від 22.07.22 року. Таким чином з огляду на підставу скасування, суб`єктом оскарження було визнано порушення норм закону при накладенні арешту державним виконавцем та скасовано постанову від 22.07.22 р. після отримання вимоги адвоката Німець Ю. С. Разом із тим державним виконавцем постановою про арешт коштів боржника від 12.08.22 р. прийнято нову постанову, за якою було знову накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. Таким чином рішення державного виконавця призвели до того, що 19 серпня 2022 року з рахунку боржника, призначеного для виплати зарплати, було списано за вказаним виконавчим провадженням на реквізити Покровського ВДВС суму коштів в розмірі 104715,40 грн. Враховуючи викладене, заявник залишився без засобів до існування, оскільки його було протиправно позбавлено можливості користуватися власними доходами, які забезпечують його життя, життя родини та службу в ЗСУ. Отже кошти, стягнуті у незаконний спосіб, мають бути повернуті заявнику. При цьому згідно із Законом України «Про внесення зміни до п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 26 березня 2022 р., було внесено наступні зміни до порядку здійснення стягнення з боржників за виконавчими документами в період воєнного стану: «Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)». Тобто стягнення накладено на дохід боржника після набрання чинності вказаними змінами, а також проведене стягнення було протизаконним. Відповідно арешт коштів на рахунках відноситься до заходів стягнення за виконавчими документами, які відповідно до діючих положень Закону України «Про виконавче провадження», на час введення воєнного стану є забороненими до застосування. Також адвокат Німець Ю. С. вказувала, що спірне виконавче провадження було відкрито за постановою від 3 травня 2022 року. При цьому заява про примусове виконання надійшла 23 лютого 2021 р., тобто більше ніж рік до дня відкриття провадження. Вказувала, що виконавчий лист за спірним виконавчим провадженням, виданий 19.04.2018 р., востаннє повертався стягувану 25 листопада 2018 року. Враховуючи дату відкриття провадження 3 травня 2022 року можна зробити висновок, що стягувачем подано виконавчий лист поза визначеними Законом строками його пред`явлення до виконання, що свідчить про протиправність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист мав бути повернутий стягувачу без виконання. Враховуючи той факт, що з рахунку боржника неправомірно було списано грошові кошти згідно із вимог державного виконавця, з подальшим зарахуванням такої суми на рахунок Покровського ВДВС, то належним способом поновлення порушених прав заявника може бути лише визнання такого стягнення протиправним та повернення стягнутих сум. Зазначала, що копії оскаржуваних постанов заявник отримав 5 вересня 2022 року, тому строк на оскарження не є пропущеним, бо до суду було подано скаргу через пошту 13 вересня 2022 року. Враховуючи викладене, просила визнати дії державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , щодо накладення арешту на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 за постановою від 12.08.22 р. в рамках ВП № 68926972 неправомірними; визнати постанову державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 від 12.08.22р. «Про арешт коштів боржника» ОСОБА_1 , винесену в рамках ВП № 68926972 - неправомірною та скасувати її повністю; зобов`язати державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 у порядку поновлення порушеного права заявника зняти арешт з усіх коштів на усіх рахунках боржника, накладений за постановою від 12.08.22 року в рамках ВП № 68926972; визнати дії державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 про списання з рахунку боржника ОСОБА_1 (АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 ) грошових коштів в розмірі 104 715, 40 грн. неправомірними; зобов`язати державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Толстову В. С., в порядку поновлення порушеного права заявника повернути списані на реквізити Покровського ВДВС грошові кошти в розмірі 104715,40 грн. на рахунок боржника (у АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 ); визнати постанову державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Толстової В. С., про відкриття ВП № 68926972 від 3 травня 2022 року відносно боржника ОСОБА_1 неправомірною та скасувати.
Представник ОСОБА_1 , адвокат Німець Ю. С., в судовому засіданні повністю підтримала подану нею скаргу в інтересах ОСОБА_1 , яку просила суд задовольнити, посилаючись на те, що на картковому рахунку заявника в АТ «КБ «Приватбанк» лише кошти з його грошового утримання як військово службовця.
Ані представники Покровського ВДВС, ані представники стягувача, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», до суду не з`явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду скарги належним чином.
За ч. 2 ст. 450 ЦПК неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, що належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає розгляду скарги.
Таким чином, вивчивши матеріали справи за відсутності осіб, які не з`явились, суд дійшов висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі ч. 1 ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Натомість, на підставі п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Виконавче провадження» (набув чинності 26 березня 2022 року) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Отже, представником скаржника, адвокатом Німець Ю. С., не було пропущено строків для подання вказаної скарги в інтересах ОСОБА_1 до суду в порядку ст. 447-453 ЦПК.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Суд встановив, що згідно із рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2018 року, яке набуло чинності 12 квітня 2018 року, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість в сумі 18172,37 доларів США та 236037,99 грн., а також судовий збір в сумі 5334,34 грн.
Відповідно до відповіді від 5 вересня 2022 року Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області (далі Покровський ВДВС) вбачається, що 3 травня 2022 року за заявою стягувача від 23 лютого 2021 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом по справі № 212/3554/17, а для забезпечення виконання було 22 липня 2022 року накладено арешт на кошти боржника, ОСОБА_1 , та 5 вересня 2022 року було винесено постанову про зняття арешту з рахунку боржника, на який надходять зарплатні виплати.
При цьому до вказаного звернення представника ПАТ АКБ «Індустріалбанк» від 23 лютого 2021 року виконавчий лист по справі № 212/3554/17 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2018 року був повернутий стягувачу 25 листопада 2018 року.
На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
За ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Враховуючи те, що заяву про відкриття виконавчого провадження представник стягувача, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», подав до Покровського ВДВС у 2021 року до закінчення трирічного строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання після його повернення стягувачу по справі № 212/3554/17 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2018 року, яке набуло чинності 12 квітня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» боргу в сумі 18172,37 доларів США, 236037,99 грн. та судового збору в сумі 5334,34 грн., то сам факт недотримання представниками Покровського ВДВС строків, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», не може бути підставою для позбавлення права ПАТ АКБ «Індустріалбанк» на примусове виконання такого рішення суду без наявності порушення вимог закону з боку самого стягувача.
Отже, законних підстав для визнання неправомірною та скасування постанови від 3 травня 2022 року державного виконавця Покровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 68926972 за виконавчим листом виданим по справі № 212/3554/17 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2018 року, немає.
Суд за копіями матеріалів виконавчого провадження № 68926972 (далі ВП № 68926972) встановив, що 3 травня 2022 року державним виконавцем за заявою стягувача від 23 лютого 2021 року з вказівкою рахунку, на який слід перераховувати кошти боржника, постановою було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим по справі № 212/3554/17 за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2018 року, яке набуло чинності 12 квітня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» боргу в сумі 18172,37 доларів США, 236037,99 грн. та судовий збір в сумі 5334,34 грн.
22 липня 2022 року постановою Покровського ВДВС за ВП № 68926972 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику
При цьому 12 серпня 2022 року постановою Покровського ВДВС за ВП № 68926972 було скасовано вказану постанову від 22 липня 2022 року про арешт коштів боржника.
Натомість, постановою від 12 серпня 2022 року державного виконавця Покровського ВДВС, Толстової В. С., за ВП № 68926972 було знову накладено арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику.
Відповідно до довідки від 26 серпня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що у такому банку у ОСОБА_1 наявний рахунок № НОМЕР_2 (залишок 26430,90 грн. на 26 серпня 2022 року),карта № НОМЕР_3 , на який останній отримує, зокрема, але не виключно, зарплатні виплати.
З роздруківки з мобільного телефону заявника натомість вбачається, що було 19 серпня 2022 року переказано 104715,40 грн. з карти № НОМЕР_3 за платежем № 7DB в рамках виконавчого провадження № 68926972, що підтверджується платіжною вимогою від 22 липня 2022 року про перерахування на користь стягувача, ПАТ АКБ «Індустріалбанк», вказаною суми коштів.
Також постановою від 5 вересня 2022 року державного виконавця Покровського ВДВС, Толстової В. С., за ВП № 68926972 було знято арешт з такого рахунку, оскільки цей рахунок для зарахування зарплатних виплат, тобто з рахунку боржника № НОМЕР_2 , відкритого у АТ «ПриватБанк» на ОСОБА_1 .
Факт перебування ОСОБА_1 у лавах Збройних Сил України (ВЧ № НОМЕР_1 ) підтверджується довідкою від 6 квітня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зазначає, що за змістом ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно із п. 1, 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти боржника; а також звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Отже, законодавець розмежував поняття кошти боржника та зарплата (чи інший дохід боржника).
Так відповідно до ст. 36 Закону розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.
За ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
При цьому за змістом ч. 2 ст. 48 Закону в першу чергу стягнення звертається на кошти боржника, зокрема, на рахунках у банках, на які за ч. 4 ст. 48 Закону накладається арешт.
Згідно із ч. 3, 4 ст. 56 Закону арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
При цьому п. 3, 14, 21 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20.
Крім того ч. 2 ст. 48 Закону встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.
За ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Так відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Порядок звернення стягнення на заробітну плату визначається ч. 3 ст. 68 Закону, за змістом якої що законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.
За ч. 2, 3 ст. 70 Закону передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
З наведених норм вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.
Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.
Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20.
Суд вказує, що зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону.
Суд зазначає, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі № 905/361/19.
При цьому передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пп. 1 ч. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20.
Суд встановив, що ОСОБА_1 надав державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є, зокрема, його заробітною платою (грошовим утриманням), розміщеним на рахунку в банку, однак державний виконавець в порушення п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону, знявши арешт з грошових коштів 12 серпня 2022 року, не визначившись із правовою природою коштів, що знаходяться на його рахунку в АТ КБ «Приватбанк» знову 12 серпня 2022 року наклав арешт на такі кошти.
Таким чином залишення арешту на кошти, які складають зарплату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлювало отримання ОСОБА_1 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує його право на отримання винагороди за працю.
За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 12 серпня 2022 року є частково незаконною, тому такою, що підлягала скасуванню в межах накладення арешту на рахунок боржника в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20.
Натомість, суд зазначає, що вимоги скаржника в частині необхідності визнання в цілому постанови державного виконавця Покровського ВДВС від 12.08.22 р. про арешт коштів боржника в рамках ВП № 68926972 неправомірною з вимогою скасувати її повністю, безпідставні, оскільки відсутні відомості про те, що будь-які інші кошти боржника на інших рахунках, що відкриті чи будуть відкриті, є такими, на які накладення арешту та/або звернення стягнення заборонено законом.
Отже, суд дійшов висновку, що в іншій частині постанова від 12 серпня 2022 року державного виконавця Покровського ВДВС від 12.08.22 р. про арешт коштів боржника в рамках ВП № 68926972 є законною та скасуванню не підлягає.
Однак, суд зазначає, що постановою від 5 вересня 2022 року вже було державним виконавцем за ВП № 68926972 скасовано арешт з коштів з рахунку боржника № НОМЕР_2 , відкритого у АТ «ПриватБанк» на ОСОБА_1 , як такий, що для зарахування зарплатних виплат.
Таким чином вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця Покровського ВДВС скасувати арешт з такого рахунку безпідставні, як й вимоги про зобов`язання зняття арешту з усіх інших коштів на усіх рахунках боржника в рамках ВП № 68926972 відповідно до постанови від 12 серпня 2022 року.
При цьому враховуючи, що за ч. 1 ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця, а фактично скаржник не погоджується із постановою від 12.08.22 р. в рамках ВП № 68926972 про накладення арешту на кошти на рахунках ОСОБА_1 , що підпадає під ознаки рішення державного виконавця, тому вимоги адвоката Німець Ю. С. про визнання саме дій державного виконавця Покровського ВДВС неправомірними щодо винесення такої постанови, відповідно задоволенню також не підлягають.
Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наразі було продовжено до 19 лютого 2023 року.
При цьому на підставі п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).
Суд встановив, що за матеріалами справи представником заявника було доведено роздруківками з мобільного телефону скаржника, що ним було отримано на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «ПриватБанк», на який незаконно було накладено арешт постановою державного виконавця від 12 серпня 2022 року, грошове утримання військовослужбовця, яке було на такому рахунку станом на 19 серпня 2022 року, тобто на момент зняття коштів з такого рахунку в розмірі 104715,40 грн. в рахунок примусового виконавця за ВП № 68926972, а саме: грошове утримання військовослужбовця (зарплата ВЧ № НОМЕР_1 ) у розмірі саме 48717,73 грн. (14266,80 + 10000 + 19549,99 + 4900,94 = 48717,73).
Отже, перед судом адвокатом Німець Ю. С. було доведено, що саме кошти в сумі 48717,73 грн. належали до грошового забезпечення скаржника, тобто підпадали під ознаки заробітної плати чи іншого доходу боржника, на які з 26 березня 2022 року відповідно до п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Виконавче провадження» через введений воєнний стан на території України було припинено звернення стягнення, тобто такі кошти були стягнуті з ОСОБА_1 незаконно в межах ВП № 68926972.
Таким чином слід визнати дії державного виконавця Покровського ВДВС про списання з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 грошових коштів в розмірі саме 48717,73 грн. неправомірними, оскільки скаржником не доведено, що інші кошти, які були стягнуті з такого рахунку 19 серпня 2022 року в сумі 55997,67 грн. (104715,40 48717,73 = 55997,67) відносились також до грошового забезпечення (іншого доходу) боржника, тобто на які на час дії воєнного стану припинено звернення стягнення.
Відповідно до п. 1 Розділу VII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в банках (далі - депозитний рахунок).
За п. 14 Розділу VII «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, перерахування коштів з рахунків органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця здійснюється на підставі платіжних доручень.
На підставі ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:
1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;
2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;
3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);
4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Таким чином на підставі переліченого обгрунтування, оскільки кошти в сумі 48717,73 грн. були у рамках ВП № 68926972Покровським ВДВС з рахунку боржника в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 стягнуті 19 серпня 2022 року незаконно, то вони підлягають поверненню ОСОБА_1 на його рахунок у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 саме в розмірі 48717,73 грн.
При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Отже, за відсутності правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Набуття майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Зі змісту ст. 1212 ЦК можна зробити висновок, що не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права.
Тому особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 вересня 2021 року по справі № 201/6498/20.
Обставина наявності заборгованості у ОСОБА_1 за виконавчим документом перед стягувачем при цьому не можуть бути підставою для відмови у задоволенні в цій частині заявлених боржником вимог.
Таким чином, враховуючи встановлені судом правові підстави для повернення ОСОБА_1 за ст. 1212 ЦК грошових коштів, набутих Покровським ВДВС на підставі постанови від 12 серпня 2022 року в рамках ВП № 68926972, яка в цій частині була визнана судом незаконною, то Покровський ВДВС повинен повернути з рахунку (для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів) грошові кошти боржника, які були стягнуті 19 серпня 2022 року в рамках ВП № 68926972, на рахунок ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , в сумі 48717,73 грн.
Керуючись ст. 447-453 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця, зацікавлені особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, - задовольнити частково.
Визнати постанову державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Толстової В. С., від 12 серпня 2022 року про арешт коштів ОСОБА_1 у рамках ВП № 68926972в частині накладення арешту на рахунок боржника в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , а також дії зі стягнення з рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 грошових коштів в розмірі 48717,73 грн. - неправомірними.
Зобов`язати Покровський ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повернути з рахунку Покровського ВДВС у місті Кривому Розі міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів, грошові кошти, які були стягнуті 19 серпня 2022 року з боржника в рамках ВП № 68926972, на рахунок ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , - в розмірі 48717,73 грн.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.
Повний текст ухвали складено та підписано 23 листопада 2022 року.

Суддя Д. О. Козлов