РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення звернувся ОСОБА_1 у якому просить суд усунути створювані для нього, ОСОБА_1 , перешкоди в користуванні житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 лютого 2019 року зупинено провадження по цивільній справі №569/17435/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №569/2391/17 за позовом ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», виконавчого комітету Рівненської міської ради, малого приватного підприємства «АПМ», товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ ПЛЮС», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єктів соціального побуту в частині купівлі-продажу гуртожитку для сімейних, визнання недійсним розпорядження міського голови в частині оформлення права власності на квартиру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 травня 2022 року по цивільній справі №569/2391/17 позовну заяву ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат», виконавчого комітету Рівненської міської ради, малого приватного підприємства «АПМ», товариства з обмеженою відповідальністю «АПМ ПЛЮС», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єктів соціального побуту в частині купівлі-продажу гуртожитку для сімейних, визнання недійсним розпорядження міського голови в частині оформлення права власності на квартиру, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири - залишено без розгляду. Вказана ухвала суду набрала законної сили 08 червня 2022 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 08 серпня 2022 року відновлено провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги повністю підтримують та просять суд їх задоволити.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав, письмовий відзив на позов не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні кс.копією договору купівлі-продажу квартири від 02 листопада 2016 року посвідченого Киселюк О.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2516, з якого вбачається, що договір укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АПМ ПЛЮС» в особі директора Шлапак О.О. надалі «продавець» та ОСОБА_1 надалі «покупець», відповідно до п.1.1. якого відповідно до умов цього договору продавець продав, а покупець купив квартиру АДРЕСА_1 і сплачує за нього ціну, визначену цим договором.

У вказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23 жовтня 2015 року. У добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку та звільнити помешкання, яке належить позивачу по справі на праві власності, відповідач не бажає.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як регламентує стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, прохання позивача у добровільному порядку знятись з місця реєстрації відповідач ігнорує, коштів на сплату комунальних послуг відповідач позивачу не надає, а позивач, як власник спірної квартири, не може на власний розсуд розпорядитись своїм майном, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321,391 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задоволити.

Усунути створювані для ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований АДРЕСА_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов