ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 638/11818/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксібуд»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Шубочкіною Т.В. у м. Сєвєродонецьку Луганської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

УСТАНОВИВ:

В липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої юридичній особі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 26 листопада 2019 року ТОВ «Проксібуд», відповідно до Рішення № 42-р/к прийнятого Адміністративною колегією Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було визнано таким, що вчинило порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у процедурі закупівлі. Вказаним рішенням на позивача було накладено стягнення в розмірі 68 000 грн. та заборонено участь в процедурах публічних закупівель.

Позивач, зі свого боку, не погоджується із висновками до яких дійшла Адміністративна колегія у своєму рішенні, однак, був позбавлений можливості його оскаржити внаслідок протиправної бездіяльності адвоката Осики М.І., який діяв від імені позивача на підставі довіреності № 1 та неналежно здійснював надання правничої допомоги, внаслідок чого позивачу було завдано майнової та моральної шкоди.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Проксібуд» завдані збитки в розмірі 68 000 грн. та 100 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача посилаючись на те, що ТзОВ «Проксібуд» було видано ОСОБА_1 довіреність № 1, згідно якої останнього уповноважено представляти інтереси ТзОВ «Проксібуд» в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в тому числі: в місцевих загальних та апеляційних судах, а також у Господарських та Адміністративних судах всіх інстанцій, з усіма правами сторони у справі згідно параграфу 3 Глави 3 КПК України, ст.ст. 27, 44 ЦПК України, ст.ст. 49, 59 КАС України та ст.ст. 22, 285 ГПК України, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, органах прокуратури, Національної поліції України, Державної виконавчої служби України, Державній аудиторській службі України, Державній фіскальній службі України, Антимонопольному комітеті України та його структурних підрозділах з усіма правами сторони у справі, в тому числі надавати, отримувати, підписувати документи від імені підприємства.

Рішенням адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42-р/к від 26 листопада 2019 року, визнано дії ТОВ «Вд-строй» та ТзОВ «Проксібуд» антиконкурентними узгодженими діями, що стосуються спотворення результатів торгів, що є порушенням пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладено на порушників штрафи, зокрема, на ТзОВ «Проксібуд» 68 000 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17 серпня 2020 року у справі №913/38/20, яке залишено без змін Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 17 листопада 2020 року та Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року, у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії №42-р/к від 26 листопада 2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» відмовлено повністю. Підставою для відмови в позові слугувало те, що ТОВ «Проксібуд» пропустило двомісячний строк на оскарження вищевказаного рішення Антимонопольного комітету.

Пропуск вищевказаного строку на оскарження рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №42-р/к від 26 листопада 2019 року відбувся у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, покладених на нього обов`язків, та зокрема, у зв`язку з неповідомленням останнім щодо прийняття Луганським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішення № 42-р/к від 26 листопада 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Проксібуд», в особі Арцибашева Віталія Вікторовича, було видано Осиці Максиму Ігоровичу довіреність № 1, згідно якої останнього уповноважено представляти інтереси ТзОВ «Проксібуд» в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в тому числі: в місцевих загальних та апеляційних судах, а також у Господарських та Адміністративних судах всіх інстанцій, з усіма правами сторони у справі згідно параграфу 3 Глави 3 КПК України, ст.ст. 27, 44 ЦПК України, ст.ст. 49, 59 КАС України та ст.ст. 22, 285 ГПК України, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, органах прокуратури, Національної поліції України, Державної виконавчої служби України, Державній аудиторській службі України, Державній фіскальній службі України, Антимонопольному комітеті України та його структурних підрозділах з усіма правами сторони у справі, в тому числі надавати, отримувати, підписувати документи від імені підприємства.

Рішенням адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42-р/к від 26 листопада 2019 року, визнано дії ТОВ «Вд-строй» та ТОВ «Проксібуд» антиконкурентними узгодженими діями, що стосуються спотворення результатів торгів, що є порушенням пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладено на порушників штрафи, зокрема, на ТОВ «Проксібуд» - 68 000 грн.

Вищевказане рішення адміністративної колегії Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було отримано представником ТзОВ «Проксібуд» Осикою М.І. 04 грудня 2019 року, що підтверджується відповідною відміткою на листі Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 03-05/1600 від 26 листопана 2019 року «Про надання рішення».

Рішенням Господарського суду Луганської області від 17 серпня 2020 року у справі № 913/38/20, яке залишено без змін Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 17 листопада 2020 року та Постановою Верховного Суду від 25 лютого 2021 року, у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» до Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії № 42-р/к від 26 листопада 2019 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» відмовлено повністю. Підставою для відмови в позові слугувало те, що ТзОВ «Проксібуд» пропустило двомісячний строк на оскарження вищевказаного рішення Антимонопольного комітету.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків та моральної шкоди, завданої юридичній особі позивач посилався на те, що пропуск вищевказаного строку на оскарження рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 42-р/к від 26 листопада 2019 року, відбувся у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, покладених на нього обов`язків, та зокрема, у зв`язку з неповідомленням останнім щодо прийняття Антимонопольним комітетом вищевказаного рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд виходив з того, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність факту протиправної поведінки відповідача, його вини у спричинені позивачу збитків, та наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 912/4364/16.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в цивільному судочинстві обов`язок доказування покладається на сторони.

При цьому, в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення факту протиправної поведінки відповідача, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та спричиненою шкодою.

Однак, позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність факту протиправної поведінки відповідача, його вини у спричинені позивачу збитків, та наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, тому колегія суддів погоджується яз висновокм суду преш інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про те, що пропуск строку на оскарження рішення Луганського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №42-р/к від 26 листопада 2019 року відбувся у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, покладених на нього обов`язків, та зокрема, у зв`язку з неповідомленням останнім щодо прийняття Луганським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішення № 42-р/к від 26 листопада 2019 року, оскільки сам факт отримання ОСОБА_1 , як представником ТзОВ «Проксібуд», рішення Луганського обласного відділення Антимонопольного комітету України № 42-р/к від 26 листопада 2019 року, не є беззаперечним та достатнім доказом наявності його вини у пропуску встановленого законом строку на оскарження рішення органу АМК, як й не доводить факту протиправної поведінки відповідача щодо не повідомлення позивача про прийняття вказаного рішення, та необізнаності позивача про прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксібуд» залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: