Справа № 357/5795/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 листопада 2022 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Вангородській О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

14.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі не проживають у квартирі більше року, не знялися з реєстраційного обліку у добровільному порядку, житлом не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, в зв`язку з чим вона, як власник, не має можливості розпорядитись житлом на власний розсуд. Таким чином, відповідачі порушують її права щодо утримання та розпорядження майном. Мирним шляхом вирішити спір не можливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідачів, тому просила у судовому порядку визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів судові витрати.

05.08.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача, адвокат Солодовніков Олександр Петрович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримує та просить задовольнити вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подали.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування квартири від 28 вересня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3586 (а.с. 13) прийняла у дар квартиру АДРЕСА_2 , в будинку під № 248а.

Відповідно до пп.1.2 п.1 рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради «Про затвердження нумерації будинків» від 18.12.2001 за № 445, 9 поверховому, 68 квартирному житловому будинку, що розташований у військовому містечку АДРЕСА_3 під № 248а, присвоєно адресу: АДРЕСА_4 , що підтверджено листом Управління містобудування та архітектури від 01.06.2022 за № 284/03-06 ( а.с.15-16).

Таким чином, позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно із витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 06.07.2022 за № 15.2-03/8168 (а.с.17), у вказаному житловому приміщенні з 18.02.2003 зареєстрована позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.10.2000 зареєстрований відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з 18.02.2003 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_2 , отже, відповідачі були зареєстровані у вказаному житловому приміщенні, як члени сім`ї власника майна, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.9-11,14,17).

З акту № 34 від 13.07.2022, складеного та посвідченого КПБМР ЖЕК № 1 (а.с.18) вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає позивач - ОСОБА_1 , а відповідачі не проживають у даному житловому приміщенні, а саме: ОСОБА_3 з 2010 року в зв`язку з вибуттям до Рівненської області; ОСОБА_2 з 2019 року в зв`язку з вибуттям до Польщі.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Права власника будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі були зареєстровані у вказаній квартирі, як член сім`ї власника майна, однак більше року у вказаному житловому приміщенні не проживають, між власником будинку та ними відсутній договір найму жилого приміщення, участі в утриманні житла та у зобов`язаннях перед третіми особами вони не приймають, належних та безспірних доказів того, що їм чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням та поважності причин не проживання у квартирі до суду не надано.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі відзив із запереченнями проти позову та спростування доводів позивача з належними та допустимими доказами до суду не подали.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданих позивачем, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 992,40 грн., тому з відповідачів стягуються дані витрати на користь позивача по 496,20 грн. з кожного.

Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. 15, 16, 29, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 4, 12, 13, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ), про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 09.11.2022.

СуддяО. В. Бондаренко