Справа № 692/1023/22
Провадження № 2/692/336/22
У Х В А Л А
06 грудня 2022 року смт Драбів
Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Драбівської селищної ради Черкаської області до Фермерського господарства «ЮГ» про припинення права власності на знищене майно, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи,
До Драбівського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява Драбівської селищної ради Черкаської області до Фермерського господарства «ЮГ» про припинення права власності на знищене майно, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.
У своїй позовній заяві позивач просить суд припинити право власності на знищене майно, яке належало ФГ «ЮГ» на комплекс будівель та споруд «Молочно-тваринницька ферма» та «Свинно-тваринницька ферма» (відомості зазначаються), скасувати записи в реєстрі прав власності на нерухоме майно (відомості зазначаються) та закрити розділи Державного реєстру прав та реєстраційні справи.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.
Із аналізу змісту норм ст. 186 та ст. 187 ЦПК України вбачається, що суддя до відкриття провадження у справі, після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом та лише за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відкриває провадження у справі.
З позову вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.
У відповідності до положень ст. 19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно ч.1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Згідно ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.
Згідно з ч. 2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно ч. 1 ст. 42 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, що також відповідає положенням ч. 1 ст. 42 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 24.10.11р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України: господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:
- участь у спорі суб`єкта господарювання;
- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.
У позовній заяві позивач чітко визначив, що предметом позовних вимог є спір про право власності на нерухоме майно, а сторони (позивач та відповідач) є юридичними особами, які є, відповідно, суб`єктами господарювання.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Виходячи з того, що між сторонами виник спір щодо цивільного права, однак, пов`язаного із здійсненням господарської діяльності позивача, з урахуванням суб`єктного складу сторін, жодна з яких не є фізичною особою, суддя доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а спір у даній справі має вирішуватися за правилами господарського судочинства, що узгоджується з вимогами п. 6 ч. 1ст. 20 ГПК України.
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З урахуванням викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186 ЦПК України, суддя
У відкритті провадження по справі № 692/1023/22 позовом Драбівської селищної ради Черкаської області до Фермерського господарства «ЮГ» про припинення права власності на знищене майно, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно, закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи - відмовити.
Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.
Заяву з доданими матеріалами повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку, визначеному законодавством, у 15-ти денний строк.

Суддя Л.О. Левченко