Ухвала

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 161/18133/21

провадження № 61-11146ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року, додаткове рішення від 08 липня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, у якому посилаючись на те, що він з січня 2019 року займав посаду проектного менеджера у Підгайцівській сільській раді. 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради за угодою сторін на підставі заяви від 28 серпня 2021 року, згідно з розпорядження від 08 вересня 2021 року голови сільської ради № 180 «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ». ОСОБА_1 зазначив, що жодних заяв про звільнення з посади за угодою сторін 25 серпня 2021 року не писав та до Підгайцівської сільської ради не подавав. При прийнятті на роботу голова сільської ради вказав написати подібного роду заяву без дати, яка знаходитиметься в його особовій справі, на що він погодився, оскільки бажав працювати в даній установі. Звільнення з роботи суперечить його волевиявленню, а заява не містить запланованої дати звільнення.

ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Підгайцівської сільської ради Луцького району від 08 вересня 2021 року № 180 «Про звільнення з посади ОСОБА_1 »;

поновити його на посаді проектного менеджера Підгайцівської сільської ради;

стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді проектного менеджера відділу регіонального розвитку, проектної та інвестиційної діяльності Підгайцівської сільської ради Луцького району з 09 вересня 2021 року.

Стягнено з Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 187 199,21 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з яких відрахувати податки та інші обов`язкові платежі.

Додатковим рішенням від 08 липня 2022 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Підгайцівської сільської ради Луцького району від 08 вересня 2021 року № 180 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Постановою Волинського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року апеляційну скаргуПідгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року, додаткове рішення від 08 липня 2022 року -без змін.

07 листопада 2022 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року, додаткове рішення від 08 липня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від11 жовтня 2021 року справу № 161/18133/21 визнано малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2022 року, додаткове рішення від 08 липня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплаченої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар