ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5345/22 Справа № 180/648/22 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О.С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат"

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року

по спарві за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2022 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". За час роботи на даному підприємстві він отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань. 03.02.2022 року за результатами огляду медико-соціальною експертною комісією надано Довідку серії 12ААВ №130100 відповідно до якої ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності, пов`язана з трудовим каліцтвом, безстроково. Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 12 ААА №060130 ОСОБА_1 визначено 65 % втрати професійної працездатності. Внаслідок втрати професійної працездатності йому завдана моральна шкода, оскільки у зв`язку з захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою та болями. Він не може повернутись до повноцінного способу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному стані, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині, через захворювання він багато часу знаходиться на лікуванні. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 150000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб, а також витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 гривень.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень 00 копійок з утриманням податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір на користь держави в розмірі 992,40 гривень.

Стягнуто з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі АТ Марганецький ГЗК на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року просить змінити рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року у частині розміру відшкодування моральної шкоди зменшивши розмір стягнутої з АТ Марганецький ГЗК на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди зі 100000 грн до 65000 грн з утриманням податків і зборів; скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року в частині стягнення з АТ Марганецький ГЗК на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу АТ Марганецький ГЗК на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року просить рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"», що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 , заведеної 19 лютого 1993 року на ОСОБА_1 .

За час роботи на даному підприємстві він отримав професійні захворювання, які обумовлено умовами в яких він працював.

Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №130100 від 03.02.2022 року ОСОБА_1 первинним оглядом, встановлено третю групу інвалідності за профзахворюванням, безстроково.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреб у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12ААА №060130 від 03.02.2022 року ОСОБА_1 ступінь втрати професійної працездатності встановлено у загальному розмірі 65%, у зв`язку із професійними захворюваннями та встановлено третю групу інвалідності.

Суд першої інстанції, виходячи з медичних висновків, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , (Форма П-4), дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів на шахті, позивач отримав професійні захворювання та внаслідок втрати професійної працездатності, позивачу завдана моральна шкода, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, погіршилися його здібності, переживання викликані наслідками професійного захворювання, він втратив професійну працездатність, позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений постійно приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійного захворювання.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно абз.9 п.5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України.

Згідно положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи значні тяжкі зміни життєвих зав`язків позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, погоджується з висновком суду першої інстанції, що моральна шкода у розмірі 100000 гривень відповідатиме завданим моральним стражданням позивача та буде достатнім для її відшкодування.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що зазначені виплати здійснюються не роботодавцем, а Фондом соціального страхування України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупиненодію абзацу 4 статті 1, підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV«Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», якими обов`язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху. Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 30 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди Фондом соцстраху. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, а отже і підстави стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК Серії 12ААВ №130100 від 03.02.2022 року, Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреб у наданні медичної та соціальної допомоги Серії 12ААА №060130 від 03.02.2022 року вбачається, що після огляду ОСОБА_1 встановлено втрату професійної працездатності - 65%, у зв`язку із професійними захворюваннями та встановлено третю групу інвалідності безстроково, що дає ОСОБА_1 право на відшкодування моральної шкоди з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності, так як заподіяне каліцтво/інше ушкодження здоров`я, пов`язано з виконанням ним трудових обов`язків.

Громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання (Рішення Конституційного Суду від 27 січня 2004 року у справі №1-9/2004 (1-рп/2004)).

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

Крім цього, доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що вина підприємства комісією не встановлена, отже моральна шкода не може бути виплачена, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин з відшкодування моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що при стягненні з відповідача 100000 гривень, як компенсація моральної шкоди, не враховані вимоги розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом (ст.23 ЦК України).

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. А будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір має суто умовний вираз.

Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, що в ході судового розгляду підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, відповідно до яких встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%, колегія суддів вважає визначений розмір матеріальної шкоди розумним та справедливим.

Доводи апеляційної скарги АТ Марганецький ГЗК, що стягнута моральна шкода на користь позивача підлягає оподаткуванню, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначене відшкодування стягнуто з відповідача з утриманням податку та обов`язкових платежів.

Разом з цим, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції задовольнив вимоги в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_1 у даній справі представляє адвокат Чепурнов В.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 26.12.2021 року(а.с.35).

Згідно квитанції №480024 від 26.12.2021 року вартість правничої допомоги склала 15000 гривень (а.с.38).

Проаналізувавши наведений в актах виконаних робіт детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг(а.с.37, 112), а також подані документи, колегія суддів дійшла висновку, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Зокрема, наведена в акті послуга складання позовної заяви, на яку зазначено в акті, адвокатом було витрачено 6 годин, коштує 6000,0 грн, складання відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідача на двох аркушах, на яку витрачено 4 години, коштує 7500,0 грн, складання відповіді на відзив, на яку витрачено адвокатом 2 години коштує 1500 грн, на переконання колегії суддів, не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів статті 137 ЦПК України та не є співмірним зі складністю справи.

Крім того, послуга вартістю 7500 гривень в суді першої інстанції не надавалась, але була попередньо врахована і стягнута з відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи складність справи №180/648/22 та виконані роботи (надані послуги), колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта в цій частині є слушними та витрати на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню з 15000 гривень до 7500 гривень, оскільки такий розмір судових витрат обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), постанова від 04 травня 2022 року у справі № 344/10402/20 (провадження № 61-16027св21).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04, рішення від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, рішення від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інші проти України, рішення від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга АТ Марганецький ГЗК підлягає частковому задоволенню, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року слід змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року змінити в частині стягнення з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу зменшивши розмір з 15000 гривень до 7500 гривень.

В іншій частині рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова