Справа № 638/2732/22
Провадження № 2-з/638/103/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2022 року Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Акціонерного товариства Альфа-Банк та ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луніна Тетяна Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2021, головуючим суддею, визначено суддю Цвіру Д.М.

Вищевказана заява передана судді Цвірі Д.М. - 22.04.2022.

Представник заявника звернувся до суду з вищевказаною заявою, якою просить:

- вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам) на вчинення реєстраційних дій щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 до розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки, який посвідчено 11.02.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. та зареєстровано в реєстрі за № 178, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння по суті;

- накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) до розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки, який посвідчено 11.02.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. та зареєстровано в реєстрі за № 178, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння по суті;

- вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) та всім фізичним та юридичним особам, які будь-яким чином пов`язані з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) здійснювати дії щодо вселення будь-яких осіб в квартиру АДРЕСА_4 до розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки, який посвідчено 11.02.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. та зареєстровано в реєстрі за № 178, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння по суті;

- вжити заходи забезпечення позову у вигляді зобов`язання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 до розгляду справи про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки, який посвідчено 11.02.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т.А. та зареєстровано в реєстрі за № 178, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння по суті.

Заява мотивовано тим, що 29.01.2007 між ОСОБА_5 та Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК було укладено кредитний договір № 810/4-27/2/1-7-005. За Кредитним договором було отримано в кредит кошти в розмірі 22 000, 00 дол. США (двадцять дві тисячі доларів США 00 центів). В якості забезпечення кредиту, 29.01.2007 між сторонами було укладено Іпотечний договір № 810/6-27/2/1-7-011, посвідчений 29 січня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М. В., за реєстровим № 251 (далі- Іпотечний договір). Предметом іпотеки є нерухоме майно, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Зазначену квартиру було придбано ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 29.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М. В. та зареєстровано в реєстрі за № 248. Правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» стало Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» (далі Відповідач).

15.02.2022 року Позивач, перебуваючи в своїй квартирі почула як невідомі особи ламають двері у вищевказане помешкання. Відкривши двері, Позивач побачила незнайомих людей, один з яких надав витяг з реєстру прав власності та вказав на те, що останній є новим власником Предмету іпотеки. Крім того, вищевказаний чоловік силоміць зобов`язав Позивача покинути приміщення, без надання можливості зібрати речі та силоміць, без рішення суду на примусове виселення, в порушення ст. 40 Закону України Про іпотеку, без надання іншого житла, в порушення ст. 109 ЖК Української РСР, оскільки Предмет іпотеки було придбано лише частково за кредитні кошти.

Після цього, звернувшись до адвоката, було встановлено, що право власності на Предмет іпотеки зареєстровано на ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки, який посвідчено 11.02.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луніною Т. А. та зареєстровано в реєстрі за № 178.

Заявник вважає, що перереєстрація права власності відбулася з грубим порушенням норм чинного законодавства України з огляду на те, що: реєстрація предмету іпотеки на Відповідача-2 проведено з порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема, Позивач не отримувала від Відповідача-1 повідомлення, як того вимагає ст. 35 Закону України Про іпотеку; наявне не належне повідомлення Позивача про намір Відповідача-1 здійснити продаж іпотечного майна; оцінка майна була проведена не за відповідними методиками та не відповідає ч. 6 ст. 38 ЗУ Про іпотеку, зокрема оцінна вартість майна є значно нижчою за звичайну ціну на цей вид майна, більш того, не була погоджена з Позивачем; наявні підстави витребувати предмет іпотеки від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З посиланнями на вищевказані порушення - заявником заплановано подання до суду позовної заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння. Наразі збираються відповідні докази на підтвердження позовних вимог.

Заявник вважає, що будучи власником квартири, Відповідач-2 матиме можливість вчиняти різного роду правочини (купівлі-продажу, застави т.д.) та в такому випадку відчужити майно. Відповідно у випадку задоволення позовних вимог - квартира може не належати Відповідачу та може зробити утрудненим виконання рішення суду, а то й породжувати новий судовий процес щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Правовим наслідком визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування реєстрації права власності на квартиру та витребування майна у незаконного володіння є відновлення права власності, користування та розпорядження на квартиру за Позивачем. У разі укладення правочинів щодо відчуження майна виконання рішення суду буде утрудненим та фактична неможливість відновлення права власності, розпорядження та користування.

В рамках володіння майном, Відповідач-2 вдався до примусового виселення Позивача з квартири без належних на те підстав. Так, в спірній квартирі й досі залишилися речі Позивача, цінності, документи на підтвердження права власності на майно.

Також, важливим фактом є те, що як Відповідач-2, звернувся до Центру надання адміністративних послуг та зняв з реєстрації місця проживання Позивача. Відповідно, на сьогоднішній день, Позивач навіть не має встановленої реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч. 7 ст. 13 ЦПК України.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.01.2007 між ОСОБА_5 та Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку УКРСОЦБАНК було укладено кредитний договір № 810/4-27/2/1-7-005. За Кредитним договором було отримано в кредит кошти в розмірі 22 000, 00 дол. США (двадцять дві тисячі доларів США 00 центів). В якості забезпечення кредиту, 29.01.2007 між сторонами було укладено Іпотечний договір № 810/6-27/2/1-7-011, посвідчений 29 січня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М. В., за реєстровим № 251 (далі- Іпотечний договір). Предметом іпотеки є нерухоме майно, двокімнатна квартира АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Зазначену квартиру було придбано ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 29.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М. В. та зареєстровано в реєстрі за № 248. Правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» стало Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК».

Відповідно до Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.02.2022, в розділі ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО, двокімнатна квартира, загальна площа (кв.м): 45.2, житлова площа (кв.м): 27.5, адреса: АДРЕСА_5 , державним реєстратором: приватний нотаріус Луніна Тетяна Анатоліївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 178, виданий 11.02.2022, видавник: Луніна Т.А., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63401999 від 11.02.2022 14:29:26, приватний нотаріус Луніна Тетяна Анатоліївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл., Форма власності: приватна, Власники: ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову заявник обґрунтував тим, що до вирішення справи по суті будучи власником квартири, Відповідач-2 матиме можливість вчиняти різного роду правочини (купівлі-продажу, застави т.д.) та в такому випадку відчужити майно. Відповідно у випадку задоволення позовних вимог - квартира може не належати Відповідачу та може зробити утрудненим виконання рішення суду, а то й породжувати новий судовий процес щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено представником заявника, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Також, представником в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не зазначив доказів і не навів мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що будучи власником квартири, Відповідач-2 матиме можливість вчиняти різного роду правочини (купівлі-продажу, застави т.д.) та в такому випадку відчужити майно, відповідно у випадку задоволення позовних вимог - квартира може не належати Відповідачу та може зробити утрудненим виконання рішення суду, а то й породжувати новий судовий процес щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння, не містять мотивів співмірності, застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на незаконність в діях відповідачів та третьої особи без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: