Номер провадження: 22-ц/813/7633/22
Справа № 509/6201/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 липня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, та позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в особі директора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Позивачка проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

16 березня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що з 23 серпня 2018 року по 18 січня 2021 року вона працювала на підприємстві, на посаді охоронця, під час виконання своїх обов`язків, 07 вересня 2020 року підприємство безпідставно наклала на неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому позивачка просить суд визнати наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани противоправним та стягнути з підприємства моральну школу в розмірі 50 000 грн. Крім того, 15 січня 2021 року підприємство звільнило у зв`язку з скороченням штату позивачку з роботи, позивачка рахує, що звільнення було безпідставним та з порушенням трудового законодавства, а тому позивачка просить суд визнати протиправним наказ про звільнення та його скасувати, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дня подання позову.

25 березня 2021 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу № 509/6201/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин, про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди та цивільну справу № 509/1184/21-ц за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої плати за час вимушеного прогулу об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаній справі № 509/6201/20-ц.

05 липня 2022 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області вирішено цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити; визнати Наказ Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» № 02-к від 07 вересня 2020 року про притягнення до дисціплінарної відповідальності ОСОБА_1 протиправним; стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн; визнати Наказ Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» №05-к від 15 січня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади охоронця відокремленого підрозділу «База відпочинку» «Ромашка» у зв`язку з скороченням штату (чисельності) відповідно до ст. 50 п.1 КЗпП України - противоправним та його скасувати; поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді охоронця відокремленого підрозділу «База відпочинку» «Ромашка», Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»; в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити негайне виконання судового рішення; стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимощеного прогулу в 119 692,02 гривень; в частині стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць в розмірі 6 449.57 грн. допустити негайне виконання судового рішення; стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь держави судовий збір в розмірі 8 408 грн.

22 липня 2022 року за допомогою системи «Електронний суд» представник ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» подав апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 липня 2022 року. Апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним встановленням обставин справи. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував в чому полягали функціональні обов`язки ОСОБА_1 як охоронця відповідно до її посадової інструкції. На думку апелянта, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стверджуючи, що для функції «утримання об`єкту в належному санітарному стані» з боку підприємства не були надані належні та допустимі докази того, що позивачку належним чином не ознайомили та не довели санітарні правила і не провели навчання та/або інструктаж з цих правил, оскільки ОСОБА_1 оспорювала правомірність включення підприємством у посадову інструкцію формулювання «утримання об`єкту в належному санітарному стані». Апелянт наголошує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні жодним чином не зазначив у чому полягав протиправний характер проведення перевірки діяльності відокремленого підрозділу «База відпочинку «Ромашка», у чому було виражено протиправність дій посадових та службових осіб підприємства, яким чином члени комісії підприємства порушили права та інтереси ОСОБА_1 , яким чином перевірка діяльності відокремленого підрозділу «База відпочинку «Ромашка» спричинила та/або могла спричинити моральну шкоду позивачеві. Крім того, апелянт вказує на те, що позивачка двічі зверталася із заявами про порушення її прав та законних інтересів підприємством до Державної інспекції праці в Одеській області та до засновника підприємства, всі звернення ОСОБА_1 відхилені за невмотивованістю. Також, апелянт повідомляє, що із 7 штатних одиниць на «Базі відпочинку «Ромашка» скороченню підлягали всі 4 посади охоронців, за результатом скорочення посади охоронців у штатному розписі на «Базі відпочинку «Ромашка» не було і немає, на момент проведення скорочення від жодного охоронця не було заперечень чи скарг, додаткові претензії ОСОБА_1 до підприємства з`явилися через місяць після звільнення. З огляду на викладене, апелянт просив скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 25.08.2022 направила до суду заяву, в якій повідомила, що апеляційна скарга підписана в.о. директора ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» ОСОБА_3 , який не має права її підписувати відповідно до наказу. Аналогічного змісту заяву ОСОБА_1 подала через канцелярію суду 08.11.2022. Тому ОСОБА_1 просить суд апеляційну скаргу повернути апелянту.

Відповідно до п. 14 Контракту № 10/2021 з директором ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 13.08.2021, укладеного з ОСОБА_2 на період відсутності директора підприємства тимчасове виконання обов`язків керівника покладається на одного із заступників директора відповідним наказом директора. Відповідно до наказу ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» № 78 від 11.07.2022 директором Лук`янюком О.М. було покладено виконання обов`язків директора Підприємства з 11.07.2022 на час його тимчасової непрацездатності на першого заступника директора ОСОБА_4 (т. 6, а.с. 98).

Отже, за таких обставин, оскільки ОСОБА_4 мав право підпису апеляційної скарги, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивачка ОСОБА_1 про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. 09.11.2022 подала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що:

наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не містить фактичних та конкретних даних щодо порушення трудової дисципліни, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, що свідчить про відсутність обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, без поважних причин, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

08 вересня 2020 року підприємство скасувало наказ від 07 вересня 2020 року щодо оголошення догани охоронниці ОСОБА_1 , тому суд першої інстанції не розглядав позовні вимоги, щодо скасування вищевказаного наказу та його обґрунтування в частині стану здоров`я позивачки;

наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є противоправним. В ході судового розгляду позивачка не змогла належним чином обґрунтувати, що між її медичним діагнозом «гіпертонічний криз», який був у неї виявлений 05.09.2020 року та діяльністю підприємства, щодо службового розслідування, яка була проведена у серпні- вересні 2020 року є причинний зв`язок. Таким чином суд дійшов висновку, що позивачка в частині фізичних страждань не довела свої позовні вимоги. Внаслідок усвідомлення фактів порушення трудових прав, приниження, було викликано у позивачки душевні, психічні страждання. З метою недопущення порушення її трудових прав, маючи погане самопочуття, перебуваючи на лікарняному, позивачка зверталася з заявами до компетентних установ, що спричинило зміну її життя. Ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків. Порушення трудових прав та намагання вирішити спір від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя. Причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала встановлюється самим характером та порядком проведення службового розслідування. Душевні страждання спричинили погіршення її емоційного та психологічного стану.Тому суд частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди;

наказ про підприємства № 89 від 09.11.2020 про скорочення штату чисельності бази та наказ підприємства № 05-к від 15.01.2021 про звільнення позивачки були прийняті з порушенням норм трудового законодавства, без виконання всіх умов ст. 49-2 КЗпП України;

твердження відповідача, які надані під час судового розгляду, що підставами винесення є виробнича потреба та зміни в організації виробництва і праці, необхідності зменшення витрат на утримання бази, оптимізація трудових процесів та чисельності персоналу та службові записки, які містять інформацію щодо необхідності економії, не знайшли свого обґрунтування;

при розірванні трудового договору, з боку підприємства не були виконанні умови передбачені ст. 43 КЗпП, де передбачена згода профспілкової організації.

Тому суд дійшов висновку, що наказ № 05-к від 15.01.2021 про звільнення позивачки з роботи у зв`язку з скороченням штату, був прийнятий підприємством з порушенням норм трудового законодавства та підлягає скасуванню, а позивачка в свою чергу підлягає поновленню на посаді охоронця. Також суд вирішив стягнути заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі 119692,02 гривень.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду

23 серпня 2018 року позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була прийнята на посаду охоронця сектора відновлення і збереження майна відділу проектів та програм у сфері матеріального (не матеріального) виробництва і збереження майна підприємства, відповідно до наказу № 55-к від 22.08.2018 року.

01 серпня 2019 року позивачка ОСОБА_1 була переведена на посаду охоронця відокремленого підрозділу «База відпочинку «Ромашка».

В матеріалах справи містяться службові записки начальника відокремленого підрозділу «База відпочинку «Ромашка», начальника планово-економічного відділу, першого заступника ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» щодо економічної необґрунтованості утримувати охоронців в зв`язку зі зменшенням кількості гостей, в тому числі з введенням карантин на території України (т. 4, а.с. 55, 56, 61).

09 листопада 2020 року відповідно до наказу № 89 підприємство прийняло рішення про скорочення штату та чисельності працівників відокремленого підрозділу «База відпочинку Ромашка» на 4 штатних одиниць-охоронників (т. 1, а.с. 67-68,т.3 а.с.42).

16 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 була попереджена про звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату підрозділу (т. 1, а.с. 69; т. 5, а.с.48).

31 грудня 2020 року відповідно до наказу № 116 підприємство затвердило свій штатний розпис, який складає зі 229 штатних одиниць, в тому числі відокремленого підрозділу «База відпочинку» - 7 одиниць. Відповідно до штатного розпису підприємство має більш 20 філії, в тому числі Сумська філія та Івано-Франківська, Миколаївська, Винницька та інші (т.3, а.с.115-125).

18 січня 2021 року позивачка ОСОБА_1 була звільнена за скороченням штату (чисельності) працівників відповідно до ст.40 п.1 КЗпП України, відповідно до наказу № 05-к від 15.01.2021 року (т. 4, а.с. 67).

Відповідно до положень пункту 1 частини 1, частини 2 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Вказаний висновок міститься в постанові КЦС ВС від 13.02.2020 року в справі № 226/1650/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 64 ГК України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Статтею 6 ГК України встановлена заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, за таких обставин, оскільки у відповідача відбулось скорочення чисельності штату працівників, що вбачається з матеріалів справи та не оспорювалось сторонами в процесі розгляду справи, звільнення позивачки на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося за передбачених законом підстав. При цьому, апеляційний суд враховує, що в контексті положень господарського законодавства, втручання органів державної влади в господарські відносини, в тому числі щодо зміни чисельності та штату працівників, економічної обґрунтованості змін в організації виробництва і праці заборонено. Суд надає лише оцінку дотримання процедури звільнення працівника за обставин, які склалися в рамках конкретної справи.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

За обставинами даної справи відомості про членство позивачки в профспілці чи діяльність будь-якої в ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» відсутні та сторонами в процесі розгляду справи не надавались. З огляду на вказане роботодавцем були дотримані положення КЗпП України в частині звільнення працівника без згоди профспілкового органу.

Отже, відповідні висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам даної справи, з огляду на що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Порядок вивільнення працівників врегульовано статтею 49-2 КЗпП України, відповідно до якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації; при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

16 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 була попереджена про звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату підрозділу (т. 1, а.с. 69; т. 5, а.с.48). Відповідно до даного попередження, позивачці пропонувалась посада працівника на 0.5 ставки за відрядною формою оплати праці на Сумської філії Підприємства з посадовим окладом згідно штатного розпису 5500,55 грн, та позивачці пропонувалась посада працівника на 0.5 ставки за відрядною формою оплати праці на Івано-Франківській філії Підприємства з тим же окладом. Відомості щодо того, що позивачка погодилась на переведення на будь-яку із запропонованих посад відсутні та сторонами в процесі розгляду справи не подавались. З огляду на це підстави вважати, що роботодавець здійснив звільнення з порушенням ст. 49-2 КЗпП України відсутні.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що фактично позивачка була звільнена з займаної посади 21.01.2021, однак позовні вимоги в рамках цієї справи про оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності заявила лише 16.03.2021, що в тому числі, може свідчити про її фактичну згоду зі звільненням з займаної посади.

Таким чином, у відповідача відбулися зміни в штатному розписі працівників, що підтверджується виданням відповідного наказу, позивачка була попереджена про скорочення штату працівників, їй була запропонована інша робота на цьому ж підприємстві, на яку вона не погодилась, профспілкова організація не підприємстві не утворювалась, відомості про членство позивачки в будь-якій профспілковій організації відсутні. З врахуванням вказаних обставин відповідач дотримався процедури звільнення позивача з займаної посади, а тому оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а судом першої інстанції не були в повній мірі враховані всі обставини, які мають значення для справи, оскаржуване рішення суду у відповідній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог в частині наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

07 вересня 2020 року підприємство прийняли наказ № 02-К «про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачки ОСОБА_1 . В обґрунтуванні наказу підприємство зазначило, що з боку ОСОБА_1 були виявлені факти порушення ОСОБА_1 вимог посадової інструкції які були встановлені під час позаплановою перевіркою (службовим розслідуванням).

08 вересня 2020 року ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» своїй наказом № 03-к скасувало наказ від 07 вересня 2020 року щодо оголошення догани охоронниці ОСОБА_1 . Вказаним наказом ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» зняли з ОСОБА_1 догану, оголошену наказом від 07.09.2020 (т. 2, а.с. 68).

Оскільки фактично наказ, який оскаржується був скасований в подальшому, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Тому оскаржуване рішення в цій частині скасовується апеляційним судом, оскільки суд першої інстанції помилково дійшов висновків щодо відсутності підстав розглядати вказані позовні вимоги.

При цьому, так як позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про скасування наказу від 07.09.2020, в цій частині позов, також, не підлягає задоволенню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскількидоводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05 липня 2022 року скасувати. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 14 листопада 2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк