справа № 208/5593/20
№ провадження 2/208/516/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., представника позивачів ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмет спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. «Про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, -

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмет спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. «Про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

У своєму позові позивач, з урахуванням уточнень до позову, просить суд визнати договір дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. зареєстрований в реєстрі № 1522-3 недійсним, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 , або іншої особи відомості стосовно якої зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на час ухвалення судового рішення;

зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради внести відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відповідні зміни стосовно статусу земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як землі комунальної власності; стягнути судові витрати з відповідачів.

В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що позивач є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 12 жовтня 2004 року, посвідченого нотаріусом. По сусідству в будинку АДРЕСА_1 , мешкають відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Відповідач ОСОБА_7 у 2009 році одержала державний акт на земельну ділянку за вказаною адресою, загальною площею 0,0816 кв.м., що не відповідало фактичному розміру ділянки.

18 жовтня 2016 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали два договори дарування, посвідчені приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І., а саме на частину житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0779 кв.м. та на земельну ділянку площею 0,0816 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року були задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про визнання незаконним, протиправним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказаним рішенням Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0816 га. (63/100) визнаний незаконним та скасований.

На даний час реєстрація права власності не скасована на спірну земельну ділянку не скасована, у зв`язку із зміною власника, яка сталася після укладання договору дарування.

З посиланням на вимоги ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України та на те, що правовстановлюючим документом, на підставі якого було вчинено оскаржуваний правочин, був державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_7 , який судом визнано незаконним та скасовано, сам договір дарування вчинений на підставі незаконного правовстановлюючого документа є недійсним (нікчемним) правочином, і може бути визнаний судом недійсним.

У зв`язку із тим, що оскаржуваний договір є чинним, він не має можливості скористатися своїми законними правами на приватизацію своєї земельної ділянки, встановлення твердих меж між їх домоволодіннями і пов`язані з цим інші життєві питання. Своїми діями відповідачі, порушують принцип добросусідства, завдають морального болю суміжним власникам та землекористувачам з будинку АДРЕСА_3 , а саме двом інвалідам пенсіонерам.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмет спору, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, надав суду пояснення, у якому зазначив, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню, оскільки не містить вказівок щодо набуття, зміни або припинення права власності, не направлена на настання будь-яких правових наслідків, не містить механізму реалізації.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмет спору, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, надав суду пояснення, у яких зазначив представник, що позивачу слід звернутися до державного реєстратора та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внести зміни в реєстр.

2. Заяви, клопотання позивача, відповідача.

06 листопада 2020 року, 20 січня 2021 року, 28 січня 2021 року позивачем уточнені позовні вимоги.

15 січня 2021 року та 20 січня 2021 року представником позивача надана заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

17 лютого 2021 року клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та надані уточнення до позовних вимог.

У квітні 2021 року представником позивача надані суду уточнені позовні вимоги.

03 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. надані суду докази по справі, матеріали документів, які були підставою для посвідчення договору дарування земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові, з урахуванням уточнень до позову.

Просив суд визнати договір дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. зареєстрований в реєстрі № 1522-3 недійсним, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 , або іншої особи відомості стосовно якої зазначено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на час ухвалення судового рішення;

зобов`язати Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради внести відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відповідні зміни стосовно статусу земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як землі комунальної власності; стягнути судові витрати з відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, просив суд відмовити, оскільки відсутні підстави для його задоволення також просив суд застосувати строк позовної даності з урахуванням строку укладання договору дарування частини земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, у якій просить суд відмовити у задоволенні позову та просила суд розглянути справу у її відсутність.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмет спору, Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. у судове засіданні не з`явились, надали суду заяву, у яких просять суд розглядати справу у їх відсутність.

3. Процесуальні дії по справі.

19 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

11 лютого 2021 року ухвалою суду залучені до участі у справі треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору.

18 травня 2021 року ухвалою суду витребувані докази по справі.

Ухвалою суду 01 липня 2021 р. закрито підготовче провадження засідання по справі та призначена справа до розгляду по суті.

Суд, вислухавши позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 отримав у дар від ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки площею 0,0816 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:023:0124 (а.с.8-10).

Згідно до змісту договору п.1.2 вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904623, виданого Дніпродзержинською міською радою Дніпропетровської області 17 березня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 65 (а.с.8-10).

Окрім цього, ОСОБА_2 є власником 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 18 жовтня 2016 року (а.с.135).

Як вбачається з наданого суду рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про визнання незаконним, протиправним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку, були частково задоволені (а.с.11-19).

Вказаним рішенням Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0816 га. (63/100) визнаний незаконним та скасований.

Як вбачається із наданого суду рішення на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V ОСОБА_5 передано у приватну власність 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га., а також виданий державний акт на право власності на вказану частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , що вбачається за наданого копії рішення та акту.

ОСОБА_4 12 жовтня 2004 року отримав у власність частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 та загальна площа земельної ділянки навколо будинку складає 1039 кв.м.

Як вбачається з рішення суду, відповідно до вимог ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України, під час оформлення передачі у власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. останньою не було погоджено із позивачем передачу їй частину земельної ділянки, що знаходилась у його користуванні.

Таким чином, судом встановлено, що внаслідок визначення площі земельної ділянки навколо будинку АДРЕСА_1 , у розмірі 0,0816 га. та передачі ОСОБА_7 63/100 частини позивач втратив можливість користуватися частиною земельної ділянки навколо будинку АДРЕСА_3 , де він проживає, а тому був позбавлений можливості користуватися частиною земельної ділянки.

Окрім цього, як встановлено судом для передачі 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 і користувач суміжної земельної ділянки не узгоджував межі земельної ділянки, яка передавалася у власність ОСОБА_5 .

Таким чином, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року позовні вимоги задоволені частково та рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0816 га. (63/100) визнано незаконним та скасовано.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2020 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідають вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу укладення правочинів та договорів дарування, який регулюється книгою шостою ст.ст.203, 215 та Гл.55 ЦК України.

5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 215 ЦК України вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним можуть бути заявлені як однією зі Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Стаття 718 ЦК України визначає предмет договору дарування, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Крім цього, стаття 719 ЦК України, визначено, що договір дарування предметів особистого користування та побутового призначення може бути укладений усно. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Договір дарування рухомих речей, які мають особливу цінність, укладається у письмовій формі. Передання такої речі за усним договором є правомірним, якщо суд не встановить, що обдаровуваний заволодів нею незаконно. Договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва.

Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до договору дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 отримав у дар від ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки площею 0,0816 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:023:0124 (а.с.8-10).

Згідно до змісту договору п.1.2 вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 904623, виданого Дніпродзержинською міською радою Дніпропетровської області 17 березня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 65.

Як вбачається з наданого суду рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради; треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про визнання незаконним, протиправним рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку були частково задоволені (а.с.11-19).

Вказаним рішенням Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0816 га. (63/100) визнаний незаконним та скасований.

Як встановлено судом, правовстановлюючим документом, на підставі якого було вчинено оскаржуваний правочин, був державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_7 , який судом визнано незаконним та скасовано, сам договір дарування вчинений на підставі незаконного правовстановлюючого документа є недійсним (нікчемним) правочином.

У зв`язку із тим, що оскаржуваний договір є чинним, позивач позбавлений можливості скористатися своїми правами на приватизацію своєї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно до ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Окрім цього, посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду із вказаним позовом є те, що договір дарування укладений 18 жовтня 2016 року, а позивач звернувся із вказаний позовом у серпні 2020 року суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст.256, ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як встановлено в судовому засіданні позивач дійсно звернувся до суду із позовом лише у 2020 році, а договір дарування, який оспорюється посвідчений у 2016 року, але як встановлено в судовому засіданні підставою для звернення до суду із вказаним позовом є рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року, яким Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2007 року № 327-17/V в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 63/100 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0816 га. та державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0816 га. (63/100) було визнано незаконним та скасоване.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року набуло законної сили лише 22 січня 2020 року, після чого позивач у серпні 2020 року звернувся до суду із позовом про визнання договору дарування недійсним, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, але в частині визнання договору дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. зареєстрований в реєстрі № 1522-3 недійсним, з припиненням речових прав ОСОБА_2 , що є підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині позовних вимог позивача щодо зобов`язання Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради внести відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відповідні зміни стосовно статусу земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як землі комунальної власності, суд вважає необхідним відмовити, оскільки визнання договору дарування земельної ділянки недійсним є підставою для внесення відповідних змін до відповідних державних реєстрів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Окрім цього, вимоги позивача, як зобов`язання Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради внести відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відповідні зміни стосовно статусу земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як землі комунальної власності, є передчасними, оскільки в судовому засіданні порушення прав позивача зі сторони саме Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

6. Судові витрати.

У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір з урахуванням задоволених вимог, стягнувши з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 420 грн. 40 коп. з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 717, 718, 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмет спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. «Про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, задовольнити частково.

Визнати договір дарування земельної ділянки від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кадастровий номер земельної ділянки :02:023:0124, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мельнічук В.І. зареєстрований в реєстрі № 1522-3 недійсним, з припиненням речових прав ОСОБА_2 , що є підставою для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.