Провадження № 2/161/486/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09.10.2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №12630, відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 40 000 грн. зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних з кінцевим строком повернення до 08.10.2021. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладено між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування.

30.07.2019 року внаслідок не виконання відповідачем зобов`язання по кредитному договору настав страховий випадок, виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 31 088,97 проценти за користування кредитом в сумі 1 834,49, а всього 32 923,46 грн.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, було складено акт № Вол10002.09.19-1 та було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням 10415 від 22.10.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування в сумі 32 923,46 грн.

08.05.2021 року відповідачем було частково сплачено первісному кредитору борг в розмірі 4 999 грн.

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та фізичноюособою підприємцем ОСОБА_3 укледено договір №01-05 про відступлення прав вимоги (цесії). Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію №10002.09.19-1 від 09.06.2021 року.

29.03.2022 року за № ЕП-2703/22- Вх на адресу суду надійшло письмове пояснення представника позивача, в якому вказується, що відповідачем частково відшкодовано фактичні витрати на суму 24 995 грн.

Оскільки кредитором виконано покладені на нього законом та умовами договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року обов`язки, до ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача фактичних витрат за виплачене страхове відшкодування у розмірі 2928,46 грн, які позивач просить стягнути з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.07.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності , позов підтримав просив його задовольнити.

Відповідач не заперечив проти стягнення фактичних витрат в порядку регресу, однак заперечив про стягнення з нього витрат за надання правової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено 09.10.2018 року між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №12630. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 40 000 грн. зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних з кінцевим строком повернення до 08.10.2021. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладено між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування.

Внаслідок не виконання відповідачем зобов`язання по кредитному договору настав страховий випадок, виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 31 088,97 проценти за користування кредитом в сумі 1 834,49, а всього 32 923,46 грн.

Страховою компанією було складено акт № Вол10002.09.19-1 та було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. (а.с. 23,24)

Платіжним дорученням 10415 від 22.10.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування в сумі 32 923,46 грн.

20.05.2021 року між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та фізичноюособою підприємцем ОСОБА_3 був укледено договір №01-05 про відступлення прав вимоги (цесії). Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (а.с.25-27).

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2 частково відшкодував витрати в порядку регресу, що підтверджується меморіальними ордерами №2PL159555 від 17.10.2021 року, № 2PL701734 від 09.07.2021 року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Підпунктом 4.1 договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року встановлено, що страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі, за винятком випадку передбаченого абз. 3 цього пункту) виникнення збитків у страхувальника внаслідок не виконання часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів свої зобов`язань з поверненням суми кредиту, або сплати процентів за користуванням кредитом. в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається зі змісту ст.610 ЦК України. порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України. боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З огляду на вищенаведене та враховуючи ту обставину, що відповідач частково погасив суму боргу, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 слід стягнути 2928,46 грн. фактичних витрат в порядку регресу.

ВимогаФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про сплату коштів за надання правової допомоги.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., сплачені останньою при зверненні до суду з даним позовом

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.7, 10, 12, 128 ч.11, 133, 141, 223 ч.4, 247 ч.2, 263-265, 280, 282, 353, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 2928,46 (дві тисячі дев`ятсот двадцять вісім грн.) фактичних витрат в порядку регресу та 908 (дев`ятсот вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2022 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С. Крупінська