Справа № 452/500/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2022 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С., секретаря Кафтан О.Ю.,
із участю: представника позивача адвоката Кульчицького О.С.,
представника відповідачів адвоката Іванова О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво будинку і купівлю 2/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 , -
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивач покликається на те, що судовим рішенням апеляційного суду від 24.10.2013 року їй відмовлено у задоволенні позовних вимог стосовно договору купівлі-продажу і визнання права власності на частину будинковолодіння за адресою у АДРЕСА_1 , але в мотивувальній частині цього рішення вказано, що документальне підтвердження понесених подружжям ОСОБА_4 витрат на придбання будівельних матеріалів може бути лише підставою для відшкодування їх затрат на будівництво. Позивач зазначає, що будівництво прибудови до частини будинку житлових приміщень з надбудовою другого поверху загальною площею 200,9кв.м., що складає 32/50 частин всього будинку, велось саме нею; також нею придбано 2/25 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 за п`ятнадцять тисяч доларів США, з яких вона 1/3 частину майна отримала у спадок, однак ще не оформила нотаріально, а решту хоче за рахунок відповідачів своїх двох сестер ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відшкодувати, оскільки вони також успадкували по 1/3 частині майна матері ОСОБА_5 , котра залишила після смерті три дочки-сироти, які не мають миру між собою. У ході судового провадження позивач уточнила позовні вимоги, - просила тільки стягнути з відповідачів вартість будівництва прибудови, розмір чого визначити за наслідками проведеної оціночної експертизи.
У судові засідання як правило з різних безпідставних причин позивач не прибувала, але коли за час провадження у цивільній справі з`являлася до суду, то власний позов достатньо переконливо підтримувала, ознайомлювалася із матеріалами та заявляла про позитивне вирішення спору. 08.11.22р. у судовому засіданні представник позивача адвокат Кульчицький О.С. в інтересах довірительки підтримав її вимоги, у вступному слові та під час дослідження матеріалів справи посилався на викладені обставини у позові та наполягав на його задоволенні повністю; вважав за необхідне у судових дебатах виступити не лише йому, але й позивачу ОСОБА_1 безпосередньо. Однак на сьогодні на закінчення розгляду справи ні адвокат, ані його довірителька позивач не прибули, бо остання захворіла, - що не є перешкодою для прийняття судового рішення.
Будучи присутнім у всіх судових засіданнях представник відповідачів адвокат Іванов О.О. позову не визнав та заперечив проти його задоволення з посиланням на викладені обставини у письмовому відзиві. Водночас кожен раз ним було звернуто увагу суду на недобросовісну процесуальну поведінку позивача як щодо складання позову, подання доказів, зволікання із провадженням і безпосередньо розглядом справи.
Тому, із урахуванням тривалого перебування на розгляді цивільної справи та ситуацій через які процесуально не відбувались судові засідання виключно із-за причин, що виходили зі сторони позивача, беручи до уваги однозначну позицію ОСОБА_1 про тільки позитивне вирішення цивільного спору і вже представлених нею суду обставин і доказів, що були досліджені, судом ухвалено приймати судове рішення без заключного слова сторони позивача за нетривалого виступу з промовою у судових дебатах лише представника-адвоката відповідачів, - що все відображено у протоколах судових засідань.
З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до переконання, що у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво будинку по АДРЕСА_1 слід відмовити повністю за недоведеністю правильності позиції сторони позивача та за безпідставністю з наступних міркувань і, при цьому суд виходить із далі встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин:
У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними положеннями ЦПК України є обов`язком суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Судом установлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно і Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.05.2004 року ОСОБА_5 була власником будинку по АДРЕСА_1 ; 25.10.2005 року вона згідно Свідоцтва про смерть померла у віці 68 років (а. с. 95 97 Т. 1).
За договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 09.08.2002 року ОСОБА_6 продала співвласниці ОСОБА_5 2/25 частин будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 ; далі рішенням виконавчого комітету Самбірської міської ради №516 від 08.09.2003 року ухвалено прийняти в експлуатацію ОСОБА_5 прибудову до своєї частини будинку житлових приміщень загальною площею 200,9кв.м., після чого житлова площа її частини будинку становила 171,8кв.м., загальна 321,8кв.м., корисна 315,5кв.м., а житлова частини будинку ОСОБА_6 становила 50,8кв.м., загальна 71,7кв.м. по АДРЕСА_1 ; також вирішено виділити частину будинків в окреме будинковолодіння: п. 2.1 ОСОБА_5 житловою площею 171,8кв.м., загальною 321,8кв.м., корисною - 315,5кв.м. номер 1«б» по АДРЕСА_1 та закріпити за ним земельну ділянку по фактичному користуванню площею 699кв.м.; п. 2.2 ОСОБА_6 житловою площею 50,8кв.м., загальною 71,7кв.м. і присвоїти йому окремий вуличний номер АДРЕСА_1 та закріпити за ним земельну ділянку по фактичному користуванню площею 514кв.м. (а. с. 93, 94 Т. 1).
Також судом із наявних даних у матеріалах цивільної справи встановлено, що ніким не заперечувалось і визнавалось, що після смерті ОСОБА_5 її спадкоємцями були позивач та відповідачі у цій цивільній справі, відтак вони стали власниками кожен по 1/3 частині будинку АДРЕСА_1 , - відповідачі на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом №1-355, 1-356 від 07.07.2016 року та рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2017 року.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Водночас ст. 1219 ЦК України регламентовано, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.
Тому відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не мають жодної причетності до будинку АДРЕСА_1 , - про що ставить питання позивач ОСОБА_1 ; а за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Судом із позиції позивача не з`ясовано, які реально її права порушені відповідачами, а також те, чи є метою пред`явлення позову позивачем ОСОБА_1 захист (відновлення) її прав і законних інтересів і чи можливо при обраному нею способі захисту відновити (захистити) її права. За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.
Водночас як убачається із позиції сторони позивача, ОСОБА_1 вважає, що їй матір`ю ОСОБА_9 очевидно спричинено шкоду, а до відповідачів за ст. 1231 ЦК України перейшов обов`язок її відшкодувати, що була заподіяна і відшкодовується на основі ст. 1166 ЦК України, - як вказує в інтересах довірительки у позові представник ОСОБА_10 .
У даних правовідносинах суд переконаний у правильності позиції сторони відповідача, що ОСОБА_1 мала б у даному випадку вказати на протиправність дій, бездіяльності або рішення, вказати в чому виразилась шкода та навести причинний зв`язок між діянням ОСОБА_5 і шкодою; можливість ставити питання про компенсацію витрат і відшкодування коштів на будівництво від власника є у випадку речово-правового способу захисту цивільного права або за зобов`язально-правовим способом, - у разі існування таких зобов`язань. Однаково при цьому суд відмічає, що за приписами Цивільного кодексу не передбачено спадкування прав спадкодавця на звернення до суду за захистом своїх прав.
Відтак стороною позивача не представлено жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 як спадкоємцю і свого роду правонаступнику за законом у відповідній частці спричинено шкоду і саме іншим спадкоємцями, - відповідачами у цивільній справі ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 ; не мотивовано у який спосіб вони повинні відповідати за позовом і, чому саме вони; жодним чином позивачем не вказано про реалізацію власного права на спадкування і, якого конкретно майна, котре є у межах спадкової маси, а також, за основне позивачем цілком опущено майнове питання правового режиму добудованого об`єкту, як зазначає її представник у позовній заяві, - подружжям ОСОБА_4 , - чому тоді у колі осіб у спорі відсутній чоловік позивача, у зв`язку чим це зовсім не описано та не додано документального підтвердження понесених подружжям ОСОБА_4 витрат на придбання будівельних матеріалів.
Узагальнюючи все вище наведене, суд прийшов до висновку про недоведеність і безпідставність позиції позивача стосовно порушеного нею майнового спору, а в зв`язку з таким вирішенням справи слід розподілити судові витрати відповідно до вимог Цивільного процесуального Закону та Закону України «Про судовий збір», - із позивача слід присудити стягнути один відсоток ціни позову: із загальної вартості будинковолодіння за висновком експертизи 32/50 частки складають розмір 918762грн, де 1% складає 9188грн; з цієї суми необхідно відняти вже сплачені позивачем і документально підтверджені 551грн і 90грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво будинку і купівлю 2/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, - відмовити.
Стягнути у дохід держави із ОСОБА_1 8547( вісім тисяч п`ятсот сорок сім)грн. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 2 грудня 2022 року повного судового рішення.

Суддя