Справа № 177/1120/21
Провадження № 2-др/177/2/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Ференц Я. З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального позашкільного закладу «Дитячий оздоровчий табір «Старт» Криворізької міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -
20.04.2022 представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 177/1120/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального позашкільного закладу «Дитячий оздоровчий табір «Старт» Криворізької міської ради про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2022 задоволено позов ОСОБА_1 до КПЗ «ДОТ «Старт» КМР про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим, у позовній заяві та безпосередньо у судовому засіданні представник наголошував на тому, що позивач не може подати докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до вирішення питання по суті, оскільки сума таких витрат залежатиме від кількості судових засідань по справі. У зв`язку з чим, позивач та його представник просили суд вирішити питання стягнення судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У зв`язку з цим, представник позивача просив суд ухвалити додаткове рішення по справі щодо вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, та з урахуванням задоволення позовних вимог ОСОБА_1 стягнути з відповідача на її користь вказаний розмір судових витрат на правничу допомогу.
Представник відповідача Зуєнко О. надала суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заперечила проти ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу. В обґрунтування заперечень вказувала, що рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2022, яким задоволено позов ОСОБА_1 не набрало законної сили. Вказувала, що до ухвалення рішення по справі ОСОБА_1 вимоги про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу не заявляла, доказів понесення витрат на правову допомогу суду не надавала, а отже відповідач був позбавлений можливості подати заперечення щодо таких витрат. Вважала, що рішенням суду вирішено питання про вказані витрати, оскільки в ньому зазначено, що за відсутності документів на обґрунтування витрат на правову допомогу, суд не вирішує питання вказаних витрат.
Представники сторін у судове засідання не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому представник ОСОБА_3 просила врахувати подані нею заперечення на заяву, також вказала про завищення та не відповідність розміру витрат, складності справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників по справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Розглянувши заяву, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК україни, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини визанчені ч.3 ст. 141 ЦПК України.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що 15.04.2022 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області у справі № 177/1120/21 ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до КПЗ «Дитячий оздоровчий табір «Старт» Криворізької міської ради, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням суду вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору. Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд не вирішував, зазначивши в мотивувальній частині рішення про те, що питання судових витрат на професійну правничу допомогу, про які заялено позивачем, але документів на обгрунтування яких станом на дату ухвалення рішення суду не надано, суд не вирішує (а.с. 34 т.2 зворот).
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 18.05.2021 та додаткової угоди до договору від 18.04.2022 (а.с. 44-48 т.1, 43 т.2), сума даного договору складає 700 грн за 1 годину роботи адвоката. Замовник оплачує суму винагороди адвоката на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, виставленого адвокатом.
Відповідно суд приходить до висновку, що позивачем ще в першій заяві по суті справи, тобто до закінчення розгляду справи по суті, зроблено заяву про те, що вона при поданні позову не має можливості з поважних причин визначити остаточний розрахунок витрат на професійну допомогу та подано заяву про те, що такий розрахунок буде уточнено.
Відповідно, суд критично оцінює доводи представника відповідача, що позивач не зазначила в позові орієнтовний розрахунок судових витрат та не подала заяву про неможливість визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу до закінчення розгляду справи. Доводи відповідача про те, що позивач мала можливість зазначити до закінчення розгляду справи розмір більшості із складових витрат на професійну правничу допомогу, суд розцінює критично, оскільки такого обов`язку ЦПК України не передбачає. Позивач у позові вказала орієнтовний розрахунок судових витрат, а докази реальних витрат, в їх повному розмірі, надала суду в порядку визначеному ч.8 ст. 141, 246 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, зробивши заяву про подання таких доказів після закінчення судових дебатів ще в позовній заяві.
Твердження представника відповідача щодо відсутності можливості у відповідача подати заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, клопотання про зменшення суми таких витрат, суд розцінює критично, оскільки суд призначив розгляд заяви позивача про стягнення судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення в судовому засіданні, повідомив про нього відповідача, представник реалізувала право на подання заперечень щодо вказаної заяви, разом з тим, заявивши про неспівмірність та захищеність таких витрат, в порушення вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України, не довела перед судом неспівмірності таких витрат.
Твердження ОСОБА_3 про те, що рішення Криворізького районного суду від 15.04.2022, яким позов ОСОБА_1 задоволено не набрало законної сили, не є перешкодою для розгляду даної заяви та прийняття рішення за результатами її розгляду та не перешкоджає реалізувати право на апеляційне оскарження як основного, так і додаткового рішення.
Доводи представника відповідача про те, що суд при ухваленні основного рішення від 15.04.2022 вже вирішив питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, суд не приймає до уваги, оскільки зі змісту рішення слідує, що суд вирішив питання виключно щодо розподілу судового збору, а питання щодо витрат на професійну правничу допомогу не вирішував, у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження таких витрат, про надання яких після розгляду справи позивач заявила ще в позовній заяві, з якою відповідач був обізнаний. Саме про це вказано в мотивувальній частині рішення.
Беручи до уваги викладене, зокрема те, що судом було розглянуто справу по суті, ухвалено рішення, однак не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, право на розподіл яких реалізовано позивачем в порядку ч.8 ст. 141, 246 ЦПК України, з наданням доказів понесення таких витрат позивачем, належного обгрунтування таких витрат з наданням детального опису щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, що сплачена позивачем. Заявлений позивачем та підтверджений документально розмір витрат на професійну правничу допомогу є обгрунтованим, відповідає складності справи, наданим адвокатом послугам, часу витраченому ним на виконання відповідних робіт та надання послуг та обсягу таких послуг. Протилежного відповідчем перед судом не доведено.
Керуючись ст. ст. 133, 141, 143, 246, 270 ЦПК України, суд , -
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя М.В.Березюк