Номер провадження: 22-ц/813/1883/22
Номер справи місцевого суду: 509/61/20
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторського права, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Гандзій Д.М. 22 вересня 2020 року в смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторського права (т. 1 а.с. 2-12).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач, через інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за доменним іменем ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснює свою підприємницьку діяльність, при цьому неправомірно та незаконно пропонує до продажу та розповсюджує контрафактний товар, а саме: іграшки «Капитошка «мальчик» з використанням оригінальної назви літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який у січні 1979 року створила позивачка. У 1980 року на основі літературного твору, позивачкою було створено сценарій мультиплікаційного фільму під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і вперше твір з вказаною оригінальною назвою було оприлюднено в анімаційному фільмі, з однойменною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Так, відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР), авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір.

Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачці належать авторські немайнові та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «ІНФОРМАЦІЯ_3», які вона зареєструвала у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримала свідоцтво від 11.05.2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та 07.04.2014 року, позивачка отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про реєстрацію авторського права на твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Крім цього, назва літературного твору, створеного позивачкою ОСОБА_2 , є оригінальною, може використовуватись самостійно, а тому розглядається як твір та охороняється відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», з огляду на те, що самостійними об`єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом, є оригінальна назва літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ім`я головного персонажа. При чому, сам літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та його індивідуальна фантазійна назва є відомими творами в Україні - даний факт є загальновідомим, що неодноразово визнавалося судами та не потребує додаткового доказування.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму компенсації за порушення авторських прав у розмірі 200 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 000 грн. (т. 2 а.с. 36-45).

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. На думку апелянта, судом першої інстанції не наведено мотивів та розрахунків визначення розміру компенсації в межах заявлених позовних вимог. Крім того, Ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання твору від 03 вересня 2015 року не містить відомостей про те, ким він підписаний, не містить реквізитів сторони, яка начебто отримала право на використання об`єкту авторського права (т. 2 а.с. 48-58).

Сторони про розгляд справи на 12 квітня 2022 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ФОП ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виникнення і здіи?снення авторського права не вимагають спеціального оформлення твору, реєстрації? або дотримання будь- яких інших формальностеи?. Авторське право виникає з моменту створення твору (стаття 437 ЦК Украі?ни, стаття 11 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права»).

Створення твору є юридичним фактом, якии? перетворює можливість володіти авторськими правами на суб`єктивне право.

Жодні інші вимоги до виникнення авторського права на твір чинним законодавством не висуваються.

Закон охороняє всі твори, незалежно від і?х завершеності, оприлюднення, цінності, способу чи форми і?х вираження, призначення, жанру, обсягу, мети.

У вирішенні питань про те, чи є конкретний? результат об`єктом авторського права, суду слід враховувати, що за змістом ст. ст. 421,433,435 ЦК Украі?ни, ст. ст. 7 і 8 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права» в і?х взаємозв`язку таким є лише тои? результат, якии? створено творчою працею.

У доктрині авторського права при дослідженні творчості та і?і? розмежування з іншими видами діяльності виділяють також такі ознаки, як оригінальність і новизна твору. Ці ознаки дозволяють відокремлювати твори як результати творчої? діяльності від інших об`єктів.

В авторському праві термін «результат творчості» розуміється не в сенсі створення «на пустому місці» (exnihilo), а оригінальність твору не обов`язково повинна бути абсолютною.

Авторське право визнається за будь-яким твором у галузі науки, літератури, мистецтва незалежно від и?ого форми, готовності і художньої? цінності, у тому числі и? такі, які не призначалися автором для публікації? (як-от, особисті записи, листи, щоденники, нотатки).

Відповідно до ст. 433 ЦК Украі?ни, ст. 8 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права» об`єктами авторського права є літературні та художні твори, зокрема: романи, поеми, статті та інші письмові твори; лекції?, промови, проповіді та інші усні твори; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші сценічні твори; твори живопису, архітектури, скульптури та графіки; фотографічні твори; твори ужиткового мистецтва; ілюстрації?, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії?, топографії?, архітектури або науки; переклади, адаптації?, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів (похідні твори); збірники творів, інші складені твори, якщо вони за добором або упорядкуванням і?х складових частин є результатом інтелектуальноі? діяльності; комп`ютерні програми; компіляціі? даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням і?х складових частин є результатом інтелектуальноі? діяльності; інші твори, визначені в статті 8 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права». Перелік об`єктів авторського права не є вичерпним.

За статтею 7 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права» суб`єктами авторського права є автори творів, і?хні спадкоємці та особи, яким автори чи і?хні спадкоємці передали своі? авторські маи?нові права.

Згідно з частиною першою статті 435 ЦК Украі?ни, частиною першою статті 11 Закону Украі?ни «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом авторського права є автор твору, тобто фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 1979 року позивачка створила літературний твір під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та у 1980 році, на основі літературного твору, позивачкою було створено сценарій мультиплікаційного фільму під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Вперше твір з вказаною оригінальною назвою було оприлюднено в анімаційному фільмі з однойменною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а у 1989 році було оприлюднено твір „ ІНФОРМАЦІЯ_5 " українською та російською мовами. Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії «КИЇВНАУКФІЛЬМ». Дані обставини є загальновідомими та не потребують додаткового доказування та зокрема, підтверджуються листом Української кіностудії анімаційних фільмів від 30 вересня 2003 року за №146.

Згідно чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір.

Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «Укранімафільм» (правонаступник кіностудії «Київнаукфільм»), а позивачці належать авторські немайнові та виключні майнові права на літературний твір та його оригінальну назву «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Позивачка, користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримав свідоцтво від 11.05.2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та 07.04.2014 року отримала свідоцтво № НОМЕР_1 про реєстрацію авторського права на твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (т. 1 а.с. 16-21).

Назва літературного твору, створеного позивачкою ОСОБА_2 , на думку суду - є оригінальною, може використовуватись самостійно, а тому розглядається судом як твір, який охороняється відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Самостійними об`єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є також оригінальна назва літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ім`я головного персонажа. При чому, сам літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та його індивідуальна фантазійна назва є відомими творами в Україні - даний факт є загальновідомим, що неодноразово визнавалося судами та не потребує додаткового доказування.

Так, своїм рішенням від 22 січня 2007 року Шевченківський районний суд м. Києва визнав за ОСОБА_2 авторське право на літературний твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та авторське право на твір « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Своєю ухвалою Верховний суд України від 26 вересня 20007 року залишив в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2007 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2007 року (т. 1 а.с. 27-36).

Вказана ухвала ВСУ набрала законної сили з дня її ухвалення.

Згідно з ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 жовтня 2013 року, до Міжнародного дня аніматора, зроблено рейтинг 10 найкращих мультиплікаційних фільмів, які прославили Україну.

Зокрема, у ній йдеться що:

1. першість у номіновані отримали 2 мультфільми ОСОБА_2 : « ІНФОРМАЦІЯ_11 » (№1) та «ІНФОРМАЦІЯ_3» (№2);

2. у статті (рос. мовою) йдеться і про поширеність оригінальної назви твору у цивільному обігу: «Интересный факт: Главный герой мультфильма (Капитошка- авт.) стал нарицательным . В его честь называли и называют детские учреждения, выпускают серии детских товаров».

В газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Кур`єр» від 31 березня 2015 року повідомлено, що назва твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » є оригінальною. Використовувати назву « ІНФОРМАЦІЯ_3 » чи варіації у комерційній діяльності без дозволу ОСОБА_2 - автора та власника знаків, забороняється.

Статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачається, що первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів латинська літера «c», обведена колом; ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про авторське право і суміжні права», дія цього закону поширюється на твори та об`єкти суміжних прав, які охороняються відповідно до міжнародних договорів України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Питання оригінальності та самостійності назви твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » неодноразово досліджувалось атестованими судовими експертами державних спеціалізованих установи міністерства юстиції та науковцями, та підтверджується наступними документами: висновком експерта № 934 Львівського НДІСЕ експертизи об`єктів інтелектуальної власності у цивільній справі № 569/23223/13-ц від 26 березня 2014 року; висновком експерта № 24/14 судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності у справі № 918/2018/13 від 24.04.2014 року; висновком експерта № 69/14 за результатами проведення судової експертизи у цивільній справі № 569/3649/14-ц від 15 липня 2014 року; звітом про науково-дослідну роботу з вивчення специфіки іменування літературного персонажа « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (за його авторства ОСОБА_2 ) та його можливих похідних варіацій у російській та українських мовах (т. 1 а.с. 37-180).

Відомість твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та його персонажа в Україні підтверджується Звітом «Вивчення рівня обізнаності споживачів України про бренд «ІНФОРМАЦІЯ_3», Національного університету «Острозька академія» та рішеннями суддів (див. посилання http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/12363473,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39429328).

Судами першої та апеляційної інстанцій було з`ясовано та підтверджено належними доказами те, що позивачці стало відомо, що відповідачка через інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за доменним іменем ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснює свою підприємницьку діяльність, в якій неправомірно пропонує до продажу та розповсюджує контрафактний товар, а саме: іграшки « Капитошка «мальчик » з використанням оригінальної назви літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Зокрема, на сайті відповідачки міститься розділ «Наличие документов», де зазначено « ОСОБА_1 », що для порталу Prom.ua є підтвердженням того, що суб`єкт завантажив свідоцтво державної реєстрації для підтвердження свого юридичного статусу компанії або фізичної особи-підприємця.

Вищевказані факти здійснення відповідачем підприємницької діяльності на веб-сайті http://ІНФОРМАЦІЯ_8, публічний показ та пропонування до продажу контрафактного товару підтверджуються відеофіксацією змісту веб-сайту від 03 квітня 2019 року та актом огляду веб-сайту судом (т. 1 а.с. 199).

Представником позивачки - свідком ОСОБА_6 , допитаної в судовому засіданні судом першої інстанції, було замовлено товар, що пропонувався до продажу відповідачкою.

Погодження замовлення здійснювалося свідком ОСОБА_6 в телефонному режимі, зокрема від магазину відповідачки було отримано реквізити для оплати товару (а згодом і номер експрес-накладної), а саме: « ОСОБА_1 529803, сумма :810+0,5%....7906 декларация», що підтверджується скріншотом смс-повідомлення отриманого з номеру телефона: НОМЕР_2 , даний номер є контактним номером телефону магазину відповідачки (згідно з відеофіксацією сайту) та додатково підтверджує факт поставки та розповсюдження товару саме відповідачкою (т. 1 а.с. 197-198).

Оплата замовлення проводилася шляхом перерахування коштів за реквізитами на банківську картку відповідачки та підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № від 27.03.2019р. (т. 1 а.с. 194,195).

У вищезазначеній квитанції вказана наступна інформація: Одержувач: ОСОБА_1 ; Сума: 815,08 грн.

Після підтвердження отримання коштів за товар, відповідачкою було здійснено поставку (розповсюдження, реалізацію) контрафактного товару до відділення Нової Пошти № 118 за адресою: м. Одеса, проспект Шевченко 27, що підтверджується експрес-накладною № 7906, службовим та фіскальним чеком від 30.03.2019 року і було підтверджено свідком ОСОБА_6 , яка отримала поставку особисто.

Окрім чеків та накладної, факт порушення підтверджується відеофіксацією отримання замовлення у відділенні № 118 Нової Пошти за адресою: м. Одеса, проспект Шевченко, 27 від 30.03.2019 року, що була здійснена свідком ОСОБА_6 і оглянутої в судовому засіданні судом першої інстанції. Також, в результаті отримання контрафактного товару було складено Акт фіксації порушення від 30.03.2019 року (т. 1 а.с. 193).

Разом з товаром, Відповідачем було надіслано роздруківку даних замовлення №74311514, в якій вказано: Продавец: Интернет-магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_1 , Адрес: Промтоварный рынок «7км», Мылка, магазин №203/4, Одесса, Украина; Информация о заказчике: Адрес доставки: Одесса, Отделение №118, просп. Шевченко, 27; Способ оплаты: Оплата на карту «Приватбанка»;

Доп. информация о способе оплаты: На ваш номер телефона будут высланы реквизиты для оплаты в виде смс-сообщения или сообщения на Viber (т. 1 а.с. 193,195).

Також, в роздруківці даних замовлення наявний повний перелік товарів, а саме в пункті №13 зазначено - Капитошка «мальчик», код товара: 446, у кількості - 20 шт.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що вищезазначена роздруківка могла бути створена виключно з особистого кабінету, зареєстрованого на порталі Prom.ua продавця, а саме - інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Додатково, разом з товаром, відповідачкою була надіслана ще одна накладна (її отримання також підтверджується відеофіксацією отримання товару від 30.03.2019 року), яка була оглянута судом і містить перелік товарів, а саме товар: «Капитошка» 20 (шт) х5,55 (грн).

Для встановлення власника інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », представником позивачки було направлено адвокатський запит до ТОВ «УАПРОМ» з проханням надати інформацію, яку користувач інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за доменним іменем ІНФОРМАЦІЯ_8 вказав при реєстрації на порталі Prom.ua , в обсязі, достатньому для пред`явлення позовної заяви, інформацію про реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_8 та інформацію, що відображається в платіжних реквізитах, з яких користувач доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснював оплату за користування послугами порталу Prom.ua, на що представницею позивачки було отримано відповідь від ТОВ «УАПРОМ» наступного змісту:

«При реєстрації на Порталі користувач інтернет-магазину/реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_8 вказав наступну інформацію (т. 1 а.с. 191-192):

Контактна особа:

ОСОБА_7

e-mail:

ІНФОРМАЦІЯ_10

Адреса:

АДРЕСА_1

Таким чином, користувач інтернет-магазину/реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_8 (відповідачка) здійснила акцепт оферти шляхом оплати рахунку-фактури через платіжну систему.

У вільному доступі щодо платіжних реквізитів Товариство володіє наступною інформацією:

інформація про платника: ОСОБА_1

спосіб оплати: Приват 24

e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_10

телефон: НОМЕР_3 » (т. 1 а.с. 188-190).

В інтернет-магазині відповідачки, щодо поставленого контрафактного товару «Капитошка» мальчик» вказано умови замовлення, а саме: «только оптом….; минимальный заказ 20 шт.», однак не зазначено жодної інформації про виробника даної продукції.

Згідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна містити: найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживачів.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), визначеним відповідними нормативно-правовими актами, у тому числі технічними регламентами, або, прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар.

Згідно ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права», власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Враховуючи вищезазначені положення, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що належним відповідачем та порушником авторських прав позивачки ОСОБА_2 є саме відповідачка ФОП ОСОБА_1 , що спростовує позицію її представника з цього приводу.

На підставі виявленого порушення, представником ОСОБА_2 був направлений лист відповідачці щодо припинення порушення та мирового врегулювання спору від 25.07.2019 року з відповідними додатками, зазначене підтверджується фіскальним чеком ОД УДППЗ «УКРПОШТА» та описом вкладення до листа від 25.07.2019 року, який був залишений відповідачкою без відповіді (т. 1 а.с. 181-187).

Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що: примірник твору - копія твору, виконана у будь-якій матеріальній формі; контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав...;

розповсюдження об`єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об`єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об`єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об`єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором;

публічний показ - будь-яка демонстрація оригіналу або примірника твору, виконання, фонограми, відеограми, передачі організації мовлення за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або на екрані за допомогою плівки, слайда, телевізійного кадру тощо (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) або за допомогою інших пристроїв чи процесів у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї чи близьких знайомих цієї сім`ї особи, яка здійснює показ, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (публічний показ аудіовізуального твору чи відеограми означає також демонстрацію окремих кадрів аудіовізуального твору чи відеограми без дотримання їх послідовності).

Отже, суд дійшов вірного висновку, що факт публічного показу, пропонування до продажу та розповсюдження відповідачкою контрафактних примірників Творів (продукції) є порушенням прав позивачки, як автора твору, в розумінні п. п. а), б) ж) д) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно яких, порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є: вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів; розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав; вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав.

Згідно із положенням ст. 426 ЦК України, використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється виключно з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Виходячи з зазначених норм, примірник Твору (товар), що пропонувався до продажу та реалізувався відповідачкою, має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належний виключно позивачці об`єкт авторського права, яка в свою чергу, не надавала відповідачці жодного дозволу на використання оригінальної назви твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Також, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», згідно з Угодою про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності процедури, які стосуються захисту прав інтелектуальної власності, не повинні бути безпідставно ускладнені, вартість їх здійснення не повинна бути високою або супроводжуватися значними матеріальними затратами, вони не повинні містити безпідставні часові обмеження або невиправдані затримки (частина друга 41 статті). У зв`язку з цим судам важливо дотримуватися норм чинного законодавства щодо порядку призначення і проведення судових експертиз, які повинні призначатися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо дійсної необхідності такого призначення.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факти порушення відповідачкою авторських прав ОСОБА_2 підтверджуються наступними доказами: відеофіксацією дослідження змісту веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 квітня 2019 року, оглянутої судом; актом огляду веб-сайту, здійсненого представницею позиачки адвокатом Роман В.С.; електронним скріншотом смс-повідомлення отриманого з контактного номеру магазину відповідачки; квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № від 27.03.2019 року; експрес - накладною №7906, службовим та фіскальним чеком від 30.03.2019 року; відеофіксацією отримання замовлення свідком ОСОБА_6 від 30.03.2019 року у відділенні Нової Пошти №118 за адресою м. Одеса, проспект Шевченко 27, оглянутої судом; актом фіксації порушення від 30.03.2019 року; накладною відповідачки з переліком поставленого товару; роздруківкою даних замовлення; листом ТОВ «УАПРОМ», скріншотами сайту з відображенням власника сайту та контактними даними, показаннями свідка ОСОБА_6 .

Згідно ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу;

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено юридичні факти, які кожна із сторін повинна доводити при розгляді справ про захист авторського права.

Так, для стягнення з відповідача компенсації, позивач повинен довести належність йому авторського права, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем.

Відповідач, у свою чергу, має довести додержання нею вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору, в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст. 1166 ЦК України).

Згідно п.п. 51.2, 52.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 12 від 17.10.2012 року, компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права та/або суміжних грав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права, а розмір збитків та причинно-наслідковий зв`язок суб`єкт такого права доводити не зобов`язаний.

Аналогічна правова позиція викладена у п.п. 12, 42 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 04.06.2010 року, де встановлено при вирішенні спорів судам слід мати на увазі, що компенсація, передбачена п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права, а не розміру заподіяних збитків.

Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації, достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права.

Відповідно до Ліцензійного договору про надання виключної ліцензії на використання твору від 03.09.2015 року, позивачка ОСОБА_2 ( Ліцензіар ) надала ТОВ «СПІКО» (Ліцензіат) виключну ліцензію на використання самостійної частини літературного твору «ІНФОРМАЦІЯ_3» - його оригінальної назви, створеної Ліцензіаром, а саме - способом його відтворення при маркуванні товару власного виробництва Ліцензіата (т. 1 а.с. 145-150).

Ліцензійним договором визначено, що твір - самостійна частина літературного твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - його оригінальна назва « ІНФОРМАЦІЯ_3 », створена творчою працею позивачки ОСОБА_2 українською та/або російською мовами, майнові права на які належать правовласнику.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що за цим Договором передаються права на використання Твору виключно способом його відтворення у тому числі: у друкованих матеріалах, відомостях, розміщених у мережі Інтернет…;

Згідно з п.6.1. Договору, загальна сума винагороди (роялті) за використання Твору, відповідно до умов цього Договору 600 000 грн. за весь строк дії Договору.

Відповідно до п.3.2.4. Договору, Ліцензіат не має права на зменшення суми чи повернення суми Договору, також і на відмову від виконання умов цього Договору за будь-яких обставин окрім форс-мажорних, за правилами визнання такого Торгово-промислової палати.

Строк дії договору встановлено з 01.11.2015 року до 31 грудня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що вищезазначений розмір ліцензійної винагороди, в даному випадку, є базовою розрахунковою величиною для визначення розміру компенсації за порушення майнових авторських прав позивачки.

У даній цивільній справі відповідачем є Фізична особа-підприємець, що продає товар через інтернет-магазин по всій території України.

Інтернет-магазин відповідачки є оптовим, більшість товарів, в тому числі товар «Капитошка «мальчик», можливо замовити лише оптом (в кількості не менше 10 шт.), а сума одного мінімального замовлення становить 1000 грн., що є значним товарообігом, та свідчить про отримання відповідачкою значної суми доходу навіть від одного замовлення.

Факт того, що відповідачкою систематично реалізується товар з інтернет-магазину, додатково підтверджується наявністю відзивів покупців про отриманий товар, з яких вбачається, що відповідачкою реалізовано як мінімум 13 замовлень (на мінімальну суму 1000 грн.).

Крім порушення авторських прав позивачки, дії відповідача містять прояви недобросовісної конкуренції, адже вона вчиняє реальні дії всупереч правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності.

Таким чином, оскільки відповідачка при розповсюдженні товарів не сплачувала винагороду правовласнику (позивачці) за використання її об`єктів, це дозволяє відповідачці продавати товар за заниженими цінами, ніж продавці, що дотримуються вимог законодавства України.

З умов вищевказаного Ліцензійного договору вбачається, що мінімальна сума винагороди, яку отримує позивачка за використання Ліцензії, становить 600 000 грн. - це сума винагороди, яку б позивачка змогла б реально одержати за звичайних обставин, за використання оригінальної назви твору « ІНФОРМАЦІЯ_3 », якби її авторські права не були порушені відповідачем.

Зазначене в розрізі розрахунку суми позовних вимог становить: 600 000 грн. (мінімальна сума винагороди, яка була б сплачена, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання об`єктів авторського права) Х 3 (потроєна сума винагороди за умисне порушення авторського права відповідно до п. г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське і суміжні права») = 1 800 000 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

Однак, позивачем зменшено суму позовних вимог, та заявлено до стягнення суму у розмірі 200 000 грн., з чим обґрунтовано погодився суд першої інстанції, який дійшов вірного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідачки на користь позивачки судом вірно стягнуто сплачений нею судовий збір в сумі 2000 грн., як підтверджений документально.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ФОП ОСОБА_1 про те, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. На думку апелянта, судом першої інстанції не наведено мотивів та розрахунків визначення розміру компенсації в межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку, порядок розрахунку розміру компенсації прямо передбачений законодавством, а саме ч.2. ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», і не залежить від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин.

Так, як вже вказувалось вище, компенсація визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що Ліцензійний договір про надання виключної ліцензії на використання твору від 03 вересня 2015р. не містить відомостей про те, ким він підписаний, не містить реквізитів сторони, яка начебто отримала право на використання об`єкту авторського права.

Колегія суддів зауважує, що вказаний Ліцензійний договір містить всі передбачені законодавством реквізити, підписи та печатки сторін.

Доказів того, що даний договір був в установленому законом порядку визнаний судом недійсним, представником ФОП ОСОБА_1 не надано, а тому положення цього договору, на підставі положень ст. ст. 204, 629 ЦК України, є обов`язковими для виконання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе