Справа № 354/859/20
Провадження № 22-ц/4808/942/22
Головуючий у 1 інстанції Ваврійчук Т. Л.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Шандалович В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Яковишин Віталії Віталіївни, ОСОБА_2 на рішення Яремчанського міського суду, ухвалене суддею Ваврійчук Т.Л. 16 червня 2022 року в м. Яремче, повний текст якого складено 27 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова Ольга Валеріївна, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Іван Сергійович, про визнання незаконними та скасування рішень та записів про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, поновлення та припинення права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова Ольга Валеріївна, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Іван Сергійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова О.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., про визнання незаконними та скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.09.2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним №4298 позивач набула право власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005. На вказаній земельній ділянці було розпочато будівництво нерухомого майна, і згідно рішення виконавчого комітету Микуличинської сільської ради від 10.09.2010 року вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 . З 2011 року вона постійно проживає у вказаній квартирі та користується земельною ділянкою. Жодні договори по відчуженню вказаного нерухомого майна до моменту звернення до суду нею не вчинялись.

Однак у 2018 році з відомостей Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 випадково довідалась про те, що право власності на зазначені земельну ділянку та квартиру зареєстровані за ОСОБА_2 .

Так, на підставі рішення Київського районного суду м. Сімферополя у справі №123/1941/13-ц та заяви ОСОБА_4 рішеннями приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової О.В. №29203179 та №292803221 від 11.04.2016 року проведено реєстрацію права власності на належні позивачу квартиру та земельну ділянку за ОСОБА_4 . Того ж дня рішенням вказаного нотаріуса за №29212150 було проведено реєстрацію обтяження на квартиру іпотеки за Іпотечним договором №1238 від 11.04.2016 року, іпотекодержателем за яким вказана ОСОБА_2

13.04.2016 року рішенням за №29262551 приватний нотаріус зареєструвала обтяження на земельну ділянку іпотеку за Іпотечним договором №1250 від 13.04.2016 року, іпотекодержателем за яким також вказана ОСОБА_2 . В подальшому 15.04.2016 року нотаріус відповідно до рішень №29280123 та №29280321 зареєструвала право власності на спірне нерухоме майно за відповідачем ОСОБА_2

15.12.2016 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. згідно рішень №32947835 та №3294401 провів державну реєстрацію обтяження на квартиру та земельну ділянку на підставі Договору іпотеки №3448 від 15.12.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики від 09.04.2016 року.

Із отриманої позивачем інформації встановлено, що рішення Київського районного суду м. Сімферополя АРК Крим від 11.10.2013 року у справі №123/9141/13-ц, на підставі якого проведено оскаржувані реєстраційні дії, не виносилось і така справа у провадженні суду не перебувала. Вона зверталась у правоохоронні органи із заявою, за якою були внесені відомості в ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000982 про обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2020 року у справі №202/1572/20 встановлено факт використання ОСОБА_4 завідомо підробленого документа при оформленні права власності на спірне нерухоме майно і останній свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Таким чином, оскаржувані позивачем реєстраційні дії проведені на підставі підробленого судового рішення, яке не являється судовим рішенням у розумінні закону, не набрало законної сили, а тому не може бути документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Отже зазначені рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконними та підлягають скасуванню відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 21.04.2021 року просила: 1) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29203179 від 11.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В., яким зареєстровано право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , та скасувати запис №14116266 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 2) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29203221 від 11.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та скасувати запис №14116304 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 3) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29212150 від 12.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В., яким зареєстровано обтяження (іпотека) на спірну квартиру за договором іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та скасувати запис №14125096 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 4) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29262551 від 14.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. про реєстрацію обтяження (іпотеки) на спірну земельну ділянку за договором іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , та скасувати запис №14172365 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 5) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №29280123 від 15.04.2016 року. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, та скасувати запис №14189201 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 6) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29280321 від 15.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, та скасувати запис №14189415 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 7) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №32947835 від 15.12.2016 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С., яким зареєстровано обтяження (іпотека) на спірну квартиру за договором іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та скасувати запис №18055625 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 8) визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №32944401 від 15.12.2016 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. про реєстрацію обтяження (іпотеки) на спірну земельну ділянку за договором іпотеки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та скасувати запис №18052459 про проведену державну реєстрацію права власності за даним рішенням; 9) поновити право власності до ОСОБА_1 на спірні квартиру та земельну ділянку; 10) припинити право власності ОСОБА_2 на спірні квартиру та земельну ділянку.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова О.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відомості про припинення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру та земельну ділянку внесені до Державного реєстру нерухомого майна на підставі рішень приватного нотаріуса Щетілової О.В. за індексними номерами №29203179 від 11.04.2016 року та №29280321 від 15.04.2016 року. Право власності ОСОБА_4 на квартиру було зареєстроване на підставі рішення приватного нотаріуса Щетілової О.В. за №29203179 від 11.04.2016 року, а на земельну ділянку згідно рішення №29203221 від 11.04.2026 року. На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29280123 та №29280321 від 15.04.2016 року приватного нотаріуса Щетілової О.В. згідно заяви іпотекодавця ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки №1238 від 11.04.2016 року та Договору іпотеки №1250 від 13.04.2016 року за ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на спірне нерухоме майно. Однак, незважаючи на припинення права власності ОСОБА_1 на вказані об`єкти нерухомого майна, остання не визнає право власності ОСОБА_2 на це майно. Враховуючи, що обставини, пов`язані із набуттям ОСОБА_2 права власності на спірні квартиру та земельну ділянку, не суперечили засадам здійснення цивільних прав, встановленим ст. 12 ЦК України та підставам їх виникнення, визначеним у ст. 11 ЦК України, та відповідають правилам ст.ст. 328, 330 ЦК України, ОСОБА_2 набула у власність спірне майно на встановлених законом правових підставах, є його добросовісним набувачем, а тому таке майно не може бути витребуване у неї, що підтверджується постановою Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі №645/4220/16-ц. Із урахуванням наведеного, зважаючи на невизнання та оспорювання ОСОБА_1 її права власності, просила у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити та визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 4 грудня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №354/859/20 та накладено арешт: на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, та зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили; на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, та зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 4 лютого 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова О.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Щетілова О.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., про визнання незаконними та скасування рішень та записів про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, поновлення та припинення права власності.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 16 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до розгляду по суті та набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000983 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 348 КК України, яке перебуває на розгляді у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська.

Рішенням Яремчанського міського суду від 16 червня 2022 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. Заходи забезпечення позову, вжиті у даній цивільній справі у виді накладення арешту на спірну квартиру та земельну ділянку скасовано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Яковишин В.В. та Донець Т.О. подали апеляційні скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Яковишин В.В. у поданій апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. Зазначає, що з 2011 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 постійно проживає у спірній квартирі, веде господарство, несе витрати по її утриманню. Квартира та земельна ділянка з її фактичного володіння не вибували, а ОСОБА_2 таким майном ніколи не користувалася. Тому у цьому спорі відсутні умови для застосування віндикації. За наявності в Державному реєстрі речових прав запису про те, що власником спірного майна є ОСОБА_2 майно фактично знаходилося у ОСОБА_1 у постійному користуванні останньої.

Посилається на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 12.06.2018 року у постанові №916/3727/15, згідно якого лише і виключно власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Вказує, що застосування віндикаційного позову не призведе до повного відновлення прав ОСОБА_1 , оскільки після реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 здійснено реєстрацію обтяження такого майна за ОСОБА_3 , а рішення суду про витребування майна з володіння ОСОБА_2 не є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іпотеки, та призведе до необхідності повторного звернення до суду з вимогами про скасування рішення про реєстрацію обтяження (іпотеки).

Тому вважає, що лише обраний позивачем спосіб захисту скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності ОСОБА_2 та поновлення права власності ОСОБА_1 у даній справі є ефективним та призведе до повного відновлення порушеного права без необхідності повторного звернення до суду.

Зазначає, що суд послався на неревалентну судову практику, оскільки в жодному вказаному судовому рішенні Верховного Суду не ставилась вимога про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій та поновлення права власності, не йшлося про підробку документів та перебування спірного майна у користуванні власника.

Вважає, що висновок суду про неефективність вимоги про скасування реєстраційних дій є хибним. При цьому посилається на правові висновки Верховного Суду в постанові від 15.08.2019 року у справі №905/2122/18, в постанові від 03.09.2020 року у справі №914/1201/19, в постанові від 21.06.2022 року у справі №924/702/21 тощо.

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити в задоволенні даної апеляційної скарги. Зазначає, що ОСОБА_1 не заявлялося позовних вимог про визнання недійсними правочинів (договорів позики та іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також наступних правочинів), у разі задоволення яких судом з`явилися б підстави для наступного скасування державним реєстратором рішень та записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень. Вказує, що ОСОБА_1 посилається на реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі недійсних документів (підробленого судового рішення), але не заявляє жодних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до ст.ст. 387, 388 ЦК України, що є суперечливим та непослідовним. Вважає, що остання у будь-якому разі мала б ставити питання про витребування майна з володіння іншої особи. Вказує, що жодних обставин причетності ОСОБА_2 до вчинення протиправних дій, пов`язаних із незаконним заволодінням спірним нерухомим майно, не встановлено. Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2022 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування набрала законної сили.

У поданій нею апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково не визначив, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, від якого воно згідно із статтями 387, 388 ЦК України витребувано бути не може. Стверджує, що вона не є особою, у володіння якої спірне майно перейшло за підробленим судовим рішенням, та не є особою, яка без відповідної правової підстави заволоділа ним, однак набула право власності на дане майно на самостійних законних підставах.

Вказує, що у спірних правовідносинах відсутні будь-які судові рішення у кримінальному провадженні, якими було б встановлено наявність з її боку протиправних дій щодо підроблення судового рішення чи пособництва в такому, а також дій, спрямованих на заволодіння нею спірним нерухомим майном на незаконних підставах. Будь-яких обставин недійсності правочинів між іпотекодавцем ОСОБА_4 та іпотекодержателем ОСОБА_2 також не встановлено. Жоден з таких правочинів недійсним не визнавався.

Вважає, що суд безпідставно послався на те, що у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190 ч. 4, ст. 358 ч. 4 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом поза межами трирічного строку позовної давності та за відсутності поважних причин пропущення вказаного строку.

Просить рішення суду в частині мотивів щодо обґрунтування підстав для відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 змінити, визначивши підставою для відмови недоведеність позовних вимог, а в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення такого позову.

Представник ОСОБА_1 адвокат Яковишин В.В. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому просить відмовити в її задоволенні. Зазначає, що незаконна реєстрація права власності на майно за ОСОБА_4 на підставі завідомо підробленої копії судового рішення не є та не може бути правовою підставою для виникнення будь-яких прав та обов`язків. Твердження ОСОБА_2 про те, що спірна нерухомість не може бути витребувана у неї, суперечить діючому законодавству. Вважає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив останній у задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Яковишин В.В. вимоги поданої ними апеляційної скарги підтримала, щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечила.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце слухання справи належним чином. В попередньому судовому засіданні апеляційного суду її представник адвокат Москвіна Т.В. підтримала вимоги їхньої апеляційної скарги та заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, поданої представником ОСОБА_1 . Подала до суду заяву, в якій зазначила, що її явка на судове засідання 01.11.2022 року судом обов`язкової не визнавалася, просила взяти до уваги її попередні пояснення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 21.12.2009 року та посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В. за реєстром №4298, ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку площею 0,1500 га із кадастровим номером :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т. 1, а.с. 19).

Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Микуличинської сільської ради 10.09.2010 року, за ОСОБА_1 зареєстрована на праві приватної власності десятикімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 324,8 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м (т. 1, а.с. 20).

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №39626002 від 24.06.2015 року вбачається, що державним реєстратором реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції Онутчаком Р.Р. 24.06.2011 року за індексним номером 9488917 зареєстровано обтяження нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,1500 га із кадастровим номером :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно Договору іпотеки №1295 від 24.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Могилевич Л.В., та Договору про внесення змін до Договору іпотеки №1563 від 24.06.2015 року, боржник - ОСОБА_6 , майновий поручитель - ОСОБА_1 , іпотекодержатель - АТ «ОТП Банк», розмір основного зобов`язання - 1831866,23 грн. (т. 1, а.с. 21).

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №222221470 від 01.09.2020 року, 223875189 від 14.09.2020 року, 222222966 від 01.09.2020 року, 223876765 від 14.09.2020 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №29203179 від 11.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. зареєстровано право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , запис про право власності №14116266, підстава для державної реєстрації: рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.10.2013 року, справа №123/1941/13-ц; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29203221 від 11.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. зареєстровано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , запис про право власності №14116304, підстава для державної реєстрації: рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 11.10.2013 року, справа №123/1941/13-ц; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29212150 від 12.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В., зареєстровано обтяження (іпотеку) на квартиру АДРЕСА_3 , запис про іпотеку №14125096, підстава для державної реєстрації: Договір іпотеки №1238 від 11.04.2016 року, іпотекодавець ОСОБА_4 , іпотекодержатель ОСОБА_2 ; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29262551 від 14.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Щетілової О.В. зареєстровано обтяження (іпотеку) на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , запис про іпотеку №14172365, підстава для державної реєстрації: Договір іпотеки №1238 від 11.04.2016 року, іпотекодавець ОСОБА_4 , іпотекодержатель ОСОБА_2 ; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №29280123 від 15.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру по АДРЕСА_5 , запис про право власності №14189201, підстава для державної реєстрації: Договір іпотеки №1238 від 11.04.2016 року, заява, серія та номер 1281, 1282 від 15.04.2016 року; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №29280321 від 15.04.2016 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , запис про право власності №14189415, підстава для державної реєстрації: заява, серія та номер 1283, 1284 від 15.04.2016 року, Договір іпотеки №1250 від 15.04.2016 року; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №32947835 від 15.12.2016 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. зареєстровано обтяження (іпотеку) на квартиру АДРЕСА_3 , запис про іпотеку №18055625, підстава для державної реєстрації: Договір іпотеки №3448 від 15.12.2016 року, іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель ОСОБА_3 ; відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер №32944401 від 15.12.2016 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. зареєстровано обтяження (іпотеку) на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована по АДРЕСА_1 , запис про іпотеку №18052459, підстава для державної реєстрації: Договір іпотеки №3448 від 15.12.2016 року, іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 22-48).

Відповідно до копії Договору позики грошових коштів від 09.04.2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання отримала в позику грошові кошти у сумі 6462159,00 грн., що еквівалентно 250000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 01.04.2018 року (т. 1, а.с. 163). Зазначений договір укладений у письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Згідно копії Іпотечного договору від 15.12.2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., за реєстром №3448, даний договір укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики від 09.04.2016 року. Предметом договору є квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 , та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка), площею 0,15 га, кадастровий номер :10:015:0005, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме: квартира на підставі Договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В., від 11.04.2016 року за реєстром №1238. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №57497621 від 15.04.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, номер запису про право власності 14189201; земельна ділянка на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. від 13.04.2016 року за реєстровим № 1250, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №57498491 від 15.04.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:10, номер запису про право власності: 14189415 (т. 1, а.с. 164-166).

Встановлено також, що згідно повідомлення Державної судової адміністрації України №15-31940/19 від 12.12.2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові рішення Київського районного суду м. Сімферополя АРК Крим у справі №123/1941/13-ц (т. 1, а.с. 49).

Із повідомлення ДП «Інформаційні судові системи» ДСА України №836/6/06-00-20 від 14.02.2020 року вбачається, що за результатами перевірки даних Київського районного суду м. Сімферополя, які містяться у центральній базі даних автоматизованої системи документообігу суду, судова справа №123/1941/13-ц в центральній базі даних АСДС відсутня (т. 1, а.с. 50).

Згідно повідомлення Секретаріату Вищої ради правосуддя №6214/0/9-20 від 12.02.2020 року згідно з даними автоматизованої системи діловодства будь-яких документів щодо судової справи №123/1941/13-ц до Вищої ради правосуддя не надходило (т. 1, а.с. 51).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2020 року у справі №202/1572/20 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000982 від 29.11.2019 року відносно нього закрито. Дана ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 17.04.2020 року (т. 1, а.с. 52-55).

За змістом вказаної ухали ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, отримав від невстановленої особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) підроблену копію рішення Київського районного суду м. Сімферополь від 11.10.2013 року по справі №123/1941/13-ц, провадження №2/123/1501/2013, яке посвідчено підписом головуючого судді Сенько М.Ф. і має всі необхідні реквізити та елементи законного рішення відповідно до вимог Цивільно-процесуального Кодексу України, в якому згідно резолютивної частини вказаного рішення позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними, задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру, загальною площею 324,8 кв.м., житловою площею 122,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:015:0005, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнано недійсним Договір іпотеки укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк», посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського МНО Могилевич Л.В., 28.06.2011 за реєстровим №1295; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки №9489471 стосовно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9489539 стосовно квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки №9488917 стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:015:0005; скасовано в Державному реєстрі речових прав та обтяжень на нерухоме майно запис про реєстрацію обтяження №9488957 стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:015:0005; виселено ОСОБА_6 та ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 . Після чого, 11.04.2016 року о 15 год. 09 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, доводячи свій злочинний умисел до кінця, прибув до офісу приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Щетілової О.В., який розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. №3, де надав приватному нотаріусу ДМНО Дніпропетровської області Щетіловій О.В. зазначену копію рішення для проведення нотаріальних дій, тим самим ОСОБА_4 використав завідомо підроблену копію рішення Київського районного суду м. Сімферополь від 11.10.2013 року по справі №123/1941/13-ц, провадження №2/123/1501/2013, яке посвідчено підписом головуючого судді Сенько М.Ф., за що отримав від невстановленої органом особи грошові кошти в розмірі 1000 гривень. У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України визнав повністю, суду пояснив, що обставини вчинення ним злочину відповідають тим обставинам, що зазначені в обвинувальному акті.

Як вбачається із повідомлення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська №202/6324/21/374/2022 від 12.01.2022 року у провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000983 від 29.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України (т. 2, а.с. 174).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2022 року у справі №202/6324/21 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000983 від 29.11.2019 року відносно ОСОБА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (т. 3, а.с. 195-196).

Згідно копій Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.10.2018 року, Довідки Микуличинської сільської ради №1426 від 29.07.2020 року ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 постійно проживають в АДРЕСА_5 з 2011 року (т. 1, а.с. 16-17).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні вимог первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України та не відповідають належному способу захисту порушеного права власності. А оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, підстави для застосування позовної давності за заявою позивача за зустрічним позовом відсутні. Натомість на даний час спірне нерухоме майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 . Відтак остання залишається його фактичним володільцем, допоки судом не буде встановлено протилежне. Тому ОСОБА_2 не довела порушення її законних прав та інтересів з боку ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

За правилом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом вказаної статті випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Таким чином положення статті 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про витребування майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року по справі №761/17142/15-ц висловив правову позицію, згідно якої відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться усі випадки, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судового рішення у цій справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення у справі судового рішення, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, такий в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав.

За змістом вказаної норми виконанню підлягали судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому Верховний Суд в постанові від 06.07.2022 року у справі №754/12170/16-ц (провадження №61-5522св21) звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі №48/340 (провадження №12-14звг19) та багатьох інших.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року в справі №359/3373/16 (провадження №14-2цс21)).

Велика Палата Верховного Суду у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі №466/8649/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №726/1524/19 (провадження №61-1946св21) також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло із володіння власника ОСОБА_1 поза її волею на підставі неіснуючого судового рішення, що підтверджено повідомленнями Державної судової адміністрації України №15-31940/19 від 12.12.2019 року, ДП «Інформаційні судові системи» ДСА України №836/6/06-00-20 від 14.02.2020 року, Секретаріату Вищої ради правосуддя №6214/0/9-20 від 12.02.2020 року, ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2020 року у справі №202/1572/20 та від 01.08.2022 року у справі №202/6324/21.

Отже ефективним способом захисту прав позивача є віндикаційний позов про витребування такого майна.

Однак таких позовних вимог ОСОБА_1 не заявляла.

А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 10.06.2020 року у справі №307/2993/16-ц (провадження №61-28061св18).

Що стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що в даному спорі відсутні умови для застосування віндикації, оскільки незважаючи на наявність в Державному реєстрі речових прав запису про право власності ОСОБА_2 , майно фактично знаходиться у неї в постійному користуванні, а відповідач ним ніколи не користувалася, то такі не заслуговують на увагу та не спростовують правильності висновків суду.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі №703/1191/20 (провадження №61-19324св21), віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. З урахуванням специфіки речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) зроблено висновки про те, що суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна (бо про нього є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Таким чином сам факт користування позивачем спірними квартирою та земельною ділянкою не спростовує володіння такими іншою особою.

Наведене також стосується посилання представника позивача на те, що вказаною практикою Верховного Суду не розглядалась вимога про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій та поновлення права власності, не йшлося про підробку документів та перебування спірного майна у користуванні власника.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо того, що вона не є особою, у володіння якої спірне майно перейшло за підробленим судовим рішенням, а набула право власності на нього на самостійних законних підставах, отже є добросовісним набувачем, від якого таке майно згідно із статтями 387, 388 ЦК України витребувано бути не може, суд також не бере до уваги, оскільки вони спростовуються правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Посилання ОСОБА_2 на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом місцевий суд теж правомірно відхилив, оскільки застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 року по справі №910/18560/16 (провадження 12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними.

Крім того суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що з огляду на те, що на даний час спірне нерухоме майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_2 , а відтак остання залишається його фактичним володільцем допоки судом не буде встановлено протилежне, позивачем за зустрічним позовом не доведено порушення її законних прав та інтересів з боку ОСОБА_1 . Тому обґрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спірне майно.

Інші доводи ОСОБА_2 , посилання на покази свідків теж не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки правомірність набуття права власності позивачем ОСОБА_1 на зазначене майно не є предметом розгляду даної справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 16 червня 2022 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Яковишин Віталії Віталіївни, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.