Номер провадження: 22-ц/813/4977/22
Номер справи місцевого суду: 947/5391/20
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Хлопко Анастасії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Прокоф`єва Людмила Геннадіївна, про виключення з актового запису про народження відомості про батька,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

04 листопада 2021 року адвокат Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено, що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 дізналась про наявність рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 29 жовтня 2021 року.

У зв`язку з цим адвокат Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року викладені адвокатом Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, визнанні судом неповажними та апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року, із зазначенням поважних підстав для поновлення такого строку.

ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснено, що в разі невиконання зазначених вимог ухвали в наданий строк, а також якщо вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Копію ухвали Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримала 31 грудня 2021 року, про що розписалась в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

05 січня 2022 року від адвоката Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначені аналогічні підставі для поновлення строку, а саме що строк апеляційного оскарження було пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 дізналась про наявність рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 29 жовтня 2021 року. У зв`язку з цим адвокат Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання адвокат Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можна визнати поважними, за наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

При цьому, в своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії»). Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Європейський Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Матеріалами справи встановлено, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року було ухвалено за відсутності ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 109).

Однак, 09 лютого 2021 року ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик в судове засідання призначене на 05 березня 2021 року, про що розписалась в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т. 2 а.с. 92).

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово брала участь в судових засіданнях суду першої інстанції, надавала пояснення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність даної цивільної справи та про те, що 05 березня 2021 року призначено розгляд справи, однак позивачка ОСОБА_1 , протягом семи місяців не цікавилась результатом розгляду своєї позовної заяви, не вживала жодних заходів, щоб дізнатися про стан відомого їй судового провадження, та жодним чином не реалізовувала своє право на доступ до судового рішення та оскарження його в апеляційному порядку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Пономарьов проти України»).

Слід зазначити, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду.

Вирішуючи питання щодо поважності пропуску строку на оскарження, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного суду України викладений в ухвалі по справі №5-45кз17 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено. Особа має також можливість реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Апеляційний суд звертає увагу, що повний текст рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 18 березня 2021 року.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та може призвести до порушення прав іншої сторони процесу. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Сам факт неотримання ОСОБА_1 завіреної копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Будучи достовірно обізнаною про призначенні до розгляду даної цивільної справи, ОСОБА_1 на протязі більше семи місяців не реалізовувала своє право доступ до судового рішення та на оскарження його в апеляційному порядку, хоча мала таку можливість та зобов`язана була цікавитись рухом цивільної справи, учасником якої вона є.

Європейський суд з прав людини також зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

На підставі викладеного, не заслуговують на увагу та визнаються апеляційним судом неповажними, викладені адвокатом Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, про те, що згідно практики Одеського апеляційного суду, суд зазвичай поновлює строк на апеляційне оскарження у випадку неотримання апелянтом судового рішення, не можуть прийнятись до уваги, оскільки низка ухвал Одеського апеляційного суду, які наведені адвокатом Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 були прийняті за різних підстав, з огляду на обставини кожної конкретної справи.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката Хлопко А.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою адвоката Хлопко Анастасії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк