Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2022 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача у справі ОСОБА_1 адвокат Невольчук С.П. звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у вказаній цивільній справі.

Вимоги заяви мотивував тим, що рішенням Барського районного суду від 22.03.2013 було визнано нікчемний правочин купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнано за ОСОБА_2 право власності на майновий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею, 1038,4 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 .

Про наявність вказаного рішення суду ОСОБА_1 дізнався 28.10.2022 року коли звернувся до державного реєстратора за інформаційною довідкою на підтвердження права власності на нерухоме майно з метою його відчуження. ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, розписку про отримання коштів не писав, майновий комплекс не продавав, його дружина не давала згоди на продаж нерухомого майна.

Оскільки на час ухвалення рішення вказані обставини не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі відповідачу, представник просив суд скасувати рішення суду та відмовити ОСОБА_2 в позові.

У судовому засіданні представник відповідача у справі ОСОБА_1 адвокат Невольчук С.П. вимоги заяви про скасування рішення суду підтримав повністю з підстав, які викладені у ній.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник не з`явилися.

Суд, заслухавши пояснення заявника, вивчивши заяву та додані до неї докази, дослідивши докази в справі, приходить до наступного висновку.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 22.03.2013 визнано нікчемний правочин купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визнано за ОСОБА_2 право власності на майновий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею, 1038,4 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_2 посилався на те, що він та ОСОБА_1 домовилися щодо усіх істотних його умов та відбулося виконання договору з його сторони, але ОСОБА_1 ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, що позбавляє позивача можливості зареєструвати набуте право власності на нежитлову будівлю.

Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 визнав позов, що може свідчити про відсутність спору між сторонами, а відтак відсутність підстав для визнання правочину дійсним і визнання права власності за позивачем.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Позивачем не доведено та судом не встановлено обставин неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із чим відсутнє безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Так як сторонами при укладенні договору купівлі-продажу не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення, а позивачем не доведено факт ухилення ОСОБА_1 від нотаріального посвідчення спірного договору та втрату можливості з будь-яких причин його посвідчити, такий позов задоволенню не підлягає.

Крім того, дружина власника майна не давала згоди на його відчуження під час шлюбу. Не доведено факт передачі коштів продавцю за придбане майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 429 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За таких обставини, враховуючи вимоги положень ст. 423 ЦПК України, суд вважає, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід задовольнити та скасувати рішення Барського районного суду Вінницької області від 22.03.2013, відмовивши у позові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача у справі ОСОБА_1 адвоката Невольчука С.П. про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити повністю.

Скасувати рішення Барського районного суду Вінницької області від 22.03.2013 у цивільній справі 125/478/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалити нове рішення у цивільній справі 125/478/13, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя: