Справа № 536/1328/22
Провадження № 2/536/676/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Мєняйлова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейне життяи. З 2019 року вони не проживають разом, фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинено. Дитина проживає з нею. Просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 червня 2015 року Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №5 та залишити малолітню дитину проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити призвіще ОСОБА_3 .

Ухвалою Кремечуцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2022 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала в провадження суду заяву, згідно якої просить розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Вважає примирення неможливим. Після розірвання шлюбу просить залишити призвіще ОСОБА_3 . Судові витрати просить віднести на її рахунок (а.с.20).

В судове засідання відповідач не з`явився, надав в провадження суду заяву, згідно якої просить розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає примирення неможливим. Не заперечує, щоб дитина залишилася проживати з позивачкою (а.с.21).

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 25 червня 2015 року у Виконавчому комітеті Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_3 », чоловіка « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 25 червня 2015 року (а.с. 9).

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 21 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 4).

Шлюб позивачки з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2019 року.

Суд бере до уваги положенняст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98).

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивачка та відповідач з 2019 року не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та тривалий час проживають окремо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивачки наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. У суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому такий шлюб розривається судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи заяву позивачки про залишення проживання дитини після розірвання шлюбу з нею, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, позивачка та відповідач просили залишити проживати дитину після розірвання шлюбу разом з позивачкою.

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дитину слід залишити проживати з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

За клопотанням позивача ОСОБА_1 , віднести судові витрати за її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 95, 141, 142, 258, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25 червня 2015 року Виконавчим комітетом Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 5.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

СуддяА. С. Река