Справа № 359/5752/21
Провадження № 2/359/523/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«09» вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.
при секретарі - Івкової Д.Л.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом права сільської сумісної власності подружжя та про його поділ, -
30.06.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача ОСОБА_4 надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням:
-визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати у розмірі 5511,50 грн. (а. с. 3-5).
Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 25.09.2010 у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром сім`ї між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. На дату подання позовної заяви сторони проживають окремо, при цьому позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Крім того зазначено, що перебуваючи в шлюбі, сторони 07.04.2015 придбали квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , - та оформлена на відповідача. Відповідно до ст. ст. 60, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України вказана квартира є спільною сумісною власністю сторін та їх частки є рівними.
Ухвалою від 15.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 51).
16.12.2021 закрито підготовче провадження у даній справі (а.с. 66).
У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2021 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 та рішенням суду, ухваленим у цивільній справі №359/5735/21, яке набрало законної сили 14 грудня 2021 року (а. с. 8, 75).
Крім того встановлено, що 07 квітня 2015 року між ТОВ «БМУ-53» та ОСОБА_3 було укладено договір № Л-3/10 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_3 ( а. с. 9-14).
20 лютого 2016 року на підставі акту приймання передачі квартири до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № Л-3/10 від 07.04.2015 за відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаціями з Державного реєстру речовий прав на нерухоме майно від 30.06.2021 та від 14.02.2022 ( а.с. 15-16, 74).
Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 цієї статті визначено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Суд звертає увагу, що вимоги щодо поділу квартири в натурі позивач не заявляє, водночас, обраний позивачем спосіб захисту, шляхом визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та є належним способом захисту порушених (невизнаних) прав позивача.
Згідно ч. 1 ст. 372. Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Частинами 2 та 3 ст. 372 Цивільного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи, що спірна квартира придбана у період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, і відповідач, який був ознайомлений з матеріалами цивільної справи та зі змістом заявлених позовних вимог, будь-яких заперечень, а також зустрічних позовних вимог щодо визнання придбаного у шлюбі майна його особистою приватною власністю не заявив, суд дійшов до висновку, що придбана у шлюбі спірна квартира в силу вищенаведених вимог ст.60 Сімейного кодексу України, є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,
Крім того, з урахуванням вищенаведених вимог ст. 70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частину даної квартири.
Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 5511,50 грн. (а.с. 1-2), який відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5511 гривень 50 копійок (п`ять тисяч п`ятсот одинадцять гривень п`ятдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2022 року.
Суддя І.В.Муранова-Лесів