Справа № 289/2158/22
Номер провадження 2-з/289/19/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді -Кириленка О.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Камінської Людмили Василівни, про усунення від права спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій остання просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Камінській Л.В. на період судового розгляду справи за вищевказаним позовом видавати свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №142/2022 до майна померлого ОСОБА_3 . В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначила, що у зв`язку з виникненням спору щодо оформлення спадкових прав до майна померлого ОСОБА_3 , вважає, що до моменту закінчення судового розгляду спору існує ризик оформлення відповідачем ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. На підтвердження таких доводів може бути взята до уваги та обставина, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини, тобто зайняв активну спадкову позицію і має намір її оформити. Захід забезпечення позову позивач вважає співрозмірним до предмету позову та не позбавить відповідача спадкового майна у випадку незадоволення позову, а лише відстрочить оформлення спадщини.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом, яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи зі змісту ст. ст. 149-158 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожих висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 05.03.2019 у справі №761/36415/18 (провадження №61-4492ск19).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позовної заяви є усунення відповідача від права на спадкування.

Як забезпечення даного позову ОСОБА_1 просить заборонити нотаріусу видавати відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо прав на спадкове майно померлого ОСОБА_3 , і у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза ускладнення виконання рішення суду в майбутньому, якщо суд дійде висновку про задоволення позовних вимог, а тому заборона нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_3 до розгляду справи по суті є правильним заходом забезпечення позову, що узгоджується з правою позицією у подібних правовідносинах Верховного Суду викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі №367/5865/20 (провадження №2-з/367/270/2020).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Камінської Людмили Василівни, про усунення від права спадкування задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Камінській Л.В. на період судового розгляду справи №289/2158/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Камінської Людмили Василівни, про усунення від права спадкування, видавати свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі №142/2022 до майна померлого ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити на виконання приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Камінській Л.В. та учасникам справи для відому.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОККП невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Камінська Людмила Василівна, місцезнаходження: вул. Чорнобильська, 4, м. Радомишль, Житомирська область, 12201.

На ухвала може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. О. Кириленко