465/489/21
2-ві/465/1/22
УХВАЛА

20.04.2022 року м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідний Борис Борисович, про відвід головуючого судді Кузя Василя Ярославовича,

встановив:

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бідний Борис Борисович, в ході розгляду справи №465/489/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання права власності на майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, подали заяву про відвід головуючому судді Кузю В.Я.

Головуючим суддею Кузем В.Я. зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід, в порядку ст. 33 ЦПК України.

Обґрунтовуючи заявлений відвід позивач покликаються на обставини, які, на їх думку, викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді. Зокрема, вказують на те, що суддею Кузем В.Я. при розгляді справи було необґрунтовано і безпідставно створено невигідні умови для захисту прав та інтересів сторони позивача, в результаті чого стороною позивача та суддею виникли неприязні стосунки. Крім цього, позивачами подано скаргу до Вищої Ради Правосуддя на процесуальну поведінку судді, що може призвезти до подальшого зведення з ними рахунків, шляхом ухвалення суддею незаконного рішення проти позивачки.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України).

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема у разі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України визначено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Так, з поданої заяви вбачається, що така мотивована непогодженням сторони позивача із процесуальними рішеннями головуючого судді в ході розгляду справи.

Однак, такі доводи не можуть слугувати законною підставою для відводу судді, ґрунтуються виключно на припущеннях та суб`єктивній думці заявників, яка фактично сформована на непогодженні з прийнятими суддею процесуальними рішеннями по даній справі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Таким чином, наведені у заяві про відвід судді обставини, не можуть бути законними підставами для відведення судді.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді Кузя В.Я. позивачем не зазначено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду у результаті розгляду даної цивільної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Між тим, щодо тверджень сторони позивача, висловлених як додаткове обґрунтування заяви про відвід, про намір звернутися зі скаргою до Вищої ради правосуддя на дії судді, суд відзначає наступне.

При здійсненні правосуддя судді незалежні і керуються верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Передчасна оцінка процесуальним діям судді або переоцінка судового рішення заявником, під час розгляду судової справи може бути розцінено як втручання у здійснення ним правосуддя.

Відповідно до пункту 2 Монреальської універсальної декларації про незалежність правосуддя (1983 рік) судді, як особи, є вільними та зобов`язані приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-яких обмежень, впливів, спонук, примусів, загроз або втручання, прямих або непрямих, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

За змістом частини четвертої статті 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», подання дисциплінарної скарги на дії судді під час розгляду ним судової справи може розцінюватися як зловживання передбаченим законом правом на звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, або як засіб тиску на суддю з метою спонукання до ухвалення певного судового рішення.

В Україні принцип незалежності суддів і судів закріплено на конституційному рівні (статті 126, 127, 129 Конституції України) і законодавчо унормовано (статті 6, 48, 126 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Зокрема, статтею 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової гілки влади (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Незалежність суддів є основною передумовою функціонування самостійної й авторитетної судової влади, здатної забезпечити об`єктивне та безстороннє правосуддя, ефективно захистити права і свободи людини і громадянина. Принцип незалежності суддів означає процесуальну діяльність під час здійснення правосуддя в умовах, що виключають сторонній вплив на суддів. Гарантії незалежності суддів це передбачені належні засоби мінімізації та усунення негативних впливів на суддів під час відправлення ними правосуддя, спрямовані на ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Наведене відповідає доводам, висловленим у рішенні Конституційного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 1-24/2020(393/20 (№ 13-р/2020).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів та дотримуватися її. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Відповідно до п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», яке набуло статусу остаточного 27.05.2013 року, рішення суддів не повинні бути предметом перегляду поза межами звичайної процедури оскарження.

Виходячи з вищенаведеного, аргументи заявників, наведені у заяві про відвід, ґрунтуються виключно на припущеннях і суб`єктивній думці сторони позивача, яка базується на непогодженні з процесуальними рішеннями даного судді, ухваленими під час розгляду справи, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Однак, такі аргументи не можуть бути беззаперечною підставою для усунення судді від розгляду справи.

Вирішуючи питання про відвід головуючого у даній справі, враховую також практику Європейського Суду згідно якої, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У даній справі доказів упередженості судді не здобуто.

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача та її представника про відвід головуючого судді Кузя В.Я., а тому у задоволенні поданої заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бідний Борис Борисович, про відвід головуючого судді Кузя Василя Ярославовича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.