У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2022 Справа №607/7138/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Братасюка В.М., розглянувши цивільний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, -

в с т а н о в и в :

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 36 456, 70 гривень.

Відповідно ст. 27 ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом, а щодо юридичної особи за її місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно даних довідки УДМС України в Тернопільській області, Відповідач має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 .

Предмет позову не дозволяє позивачу обрати підсудність за власним місцезнаходженням, адже позов заявлено не особою, якій заподіяно шкоду і з приводу відшкодування шкоди, заданої майну фізичної чи юридичної особи (ч.6 ст. 27 ЦПК України), а в порядку суброгації (ст.. 993 ЦК України та ст.27 ЗУ Про страхування ) особою, котрі було відступлено право вимоги первісним кредитором.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Приписами п.1 частини першої статті 31 ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Копичинці Гусятинського району Тернопільської області, предмет позову не дозволяє позивачу обрати підсудність за власним місцезнаходженням, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, керуючись п.1 частини першої статті 31 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, передати на розгляд суду за місцем реєстрації проживання відповідача Гусятинського районного суду Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня підписання суддею.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк