Справа №489/4750/21
Провадження №2/489/307/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила суд встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 12 жовтня 2020 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т. видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 1/3 частка вказаного житлового будинку належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2021 після смерті її матері ОСОБА_6 . Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку ще не видано. Зазначену частку після смерті матері ОСОБА_6 успадкувала ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса, але не оформила своїх спадкових прав. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними домової книги. Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном є ОСОБА_3 . ОСОБА_2 спадщину після смерті сестри ОСОБА_4 не прийняла. На час її смерті була зареєстрована та постійно мешкала за межами території УРСР. В управління та володіння спадковим майном не вступала. Для реалізації своїх спадкових прав після смерті сестри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, де за її заявою було заведено спадкову справу. 06 червня 2017 року ОСОБА_3 отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини. Заповіту ОСОБА_4 не складала. ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з сестрою ОСОБА_4 . Проте, 03 жовтня 2017 року провадження у справі було закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 28 жовтня 2020 року приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку, яку її мати успадкувала після смерті ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, з підстав не подання доказів прийняття ОСОБА_3 спадкового майна після смерті ОСОБА_4 . Згідно даних будинкової книги будинку АДРЕСА_1 , за зазначеною адресою, зокрема були зареєстровані, ОСОБА_4 з 27 жовтня 1981 року по день смерті та ОСОБА_3 з 08 жовтня 1987 року по 08 жовтня 1988 року та у зв`язку зі зміною паспорту, 16.08.1996 ОСОБА_3 була перереєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, у будинковій книзі у графі «коли і звідки прибув» зазначено: АДРЕСА_1 постійно. Знята з реєстрації 16.09.2017 у зв`язку зі смертю. Тобто, у вищевказаному будинку ОСОБА_3 мешкала постійно з 08.10.1987 по ІНФОРМАЦІЯ_2

Від представника ГУ ДПС в Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що Головне управління ДПС в Миколаївській області жодним чином не порушило права позивачки відповідно до заявлених вимог у позовній заяві, оскільки податковий орган жодних дій стосовно позивача не вчиняв. З огляду на зазначене, ГУ Державної податкової служби у Миколаївській області не може бути стороною у зазначеній справі, а належним відповідачем є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Станом на дату подання відзиву, житловий будинок АДРЕСА_1 не перебував та не перебуває на обліку в податкових органах, як безхазяйне майно.

Від представниці позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що заявляючи позовні вимоги до ГУ Державної податкової служби у Миколаївській області позивачка виходила з того, що правовідносини виникли до 01 січня 2004 року, тому повинне застосовуватися чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Відносини спадкування за нормами ЦК України від 16.01.2003 № 435-ІV, на які посилається відповідач у відзиві, регулюються у тому разі, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Отже, доводи ГУ ДПС у Миколаївській області є помилковими, оскільки не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права та суперечать висновкам Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, які викладені у постанові від 24.05.2021 у справі № 61/22/19.

Ухвалою суду від 20.07.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, залучено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою суду від 24.11.2021, відмовлено у задоволенні заяви про залучення до участі у справі третіх осіб.

Ухвалою суду від 05.01.2022, залучено у справі співвідповідача ГУ ДПС у Миколаївській області.

Згідно Розпорядження в.о. заступника керівника апарату Ленінського районного суду м. Миколаєва Бреженюк Н.С. від 14 лютого 2022 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022 матеріали цивільної справи передано на розгляд судді Рум`янцевої Н.О.

Ухвалою суду від 16.02.2022, прийнято цивільну справу до розгляду, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.09.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, витребувано докази.

Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторонам було надано час на реалізацію процесуальних прав на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по Ѕ частки за кожним на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 08.02.1963 № 531, посвідченого нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від імені Миколаївського Райкомунгоспа Заводського району, рішення про прийомку будинку видане виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих № 373 від 17.09.1976.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підтвердження зазначеного суду надано копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2021 вбачається, що ОСОБА_6 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 08.02.1963 № 531, посвідченого нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори від імені Миколаївського Райкомунгоспа Заводського району, рішення про прийомку будинку видане виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих № 373 від 17.09.1976 (1/2 частка) та на підставі указаного Договору чоловікові спадкодавці - ОСОБА_7 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_6 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

09 липня 2021 року державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н.В. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 : ОСОБА_2 на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку указаного спадкового майна ще не видано.

Судом встановлено, що 26 вересня 1985 року ОСОБА_4 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 .

27 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 червня 2017 року за вих. № 1457/02-14 державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н.В. на адресу ОСОБА_3 направлено листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення з відповідною заявою та не надання доказів фактичного прийняття спадщини зі спадкодавицею.

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_7 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ЖКП ММР «Південь» від 19.09.2017 за вих. № 3030, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.08.1996 по ІНФОРМАЦІЯ_2 На день смерті останньої за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстровано в реєстрі за № 1189.

Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ягужинської К.Т. від 01.04.2020 б/н, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 матері - ОСОБА_3 , останнє місце реєстрації якої було: АДРЕСА_1 .

19 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. від 28.10.2020 за вих. № 278/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки своєчасно заяву про прийняття спадщини до майна ОСОБА_4 ОСОБА_3 не подала, доказів постійного проживання з померлою на день її смерті нотаріусу не надала, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду за наданням додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною адресою з 27.10.1981 постійно; ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою з 16.08.1996 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки ЖКП ММР «Південь» від 19.09.2017 за вих. № 3031, ОСОБА_3 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 08.10.1988, проте не була зареєстрована до 16.08.1996.

На підтвердження фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заявницею надано квитанції про приймання платежів по державному обов`язковому страхуванню та копії абонентських книжок, про сплатою останньою платежів починаючи з 1990 року по червень 1995 року (а.с 31-33).

Згідно роз`яснень, викладених у абз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови Пленуму від 30 травня2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі ст.ст. 524,525 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Так, відповідно до ст.ст. 529,530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Суд зважає на роз`яснення, викладені у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 (право на житловий будинок) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6, .

Повний текст судового рішення складено «30» жовтня 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева