Дата документу 16.11.2022 Справа № 332/1298/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/1298/21 Пр. № 22-ц/807/2096/22 Головуючий у 1-й інстанції Яцун О.С. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Дашковської І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Дениса Володимировича на додаткове рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Студенцова Олена Олександрівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Юлія Арсенівна про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2022 року (т.с. 2 а.с. 3) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Студенцова О.О., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. про визнання заповіту недійсним у цій справі залишено без розгляду за заявою представника позивача в порядку ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

17.08.2022 до суду надійшла заява адвоката Слизовської Марини Юріївни, яка діє від імені ОСОБА_3 , про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу (т.с. 2 а.с. 5-13).

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначала, що в провадженні суду перебувала дана цивільна справа. З метою отримання правової допомоги в рамках цієї справи, між адвокатом Слизовською М.Ю. та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги. На виконання п. 4.3 цього Договору, 27.12.2021 відповідач ОСОБА_2 сплатила адвокату Слизовській М.Ю. гонорар у розмірі 12000,00 грн.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2022 року (т.с. 2 а.с. 36-37) заяву адвоката Слизовської М.Ю., яка діє від імені ОСОБА_2 , про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу задоволено у повному обсязі.

Постановлено додаткове рішення у цій справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 12000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Д.В. у апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 40-47) просив додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати, в задоволенні заяви адвоката Слизовської М.Ю. відмовити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Дашковську А.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 50).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 24 жовтня 2022 року (т.с. 2 а.с. 51), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 52).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Проте, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 67) розгляд цієї справи було призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. (т.с. 2 а.с. 59-60).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час і місце розгляду цієї справи, у тому числі сторони у цій справі через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (т.с. 2 а.с.59,60, 68, 70-72), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. в режимі відеоконференції, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, окрім представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Слизовської М.Ю.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Слизовська М.Ю. подала апеляційному суду заяву (т.с. 2 а.с. 73-76), в якій зазначала, що вона відсутня у м. Запоріжжі, просила розглядати дану справу без участі відповідача ОСОБА_3 та без неї, як представника останньої.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву представника відповідача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. (т.с. 2 а.с. 44-45) в режимі відеоконференції.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Д.В. в режимі відеоконференції, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Д.В. у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, як і є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є рішення…, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що, задовольняючи вищезазначену заяву сторони відповідача про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції керувався ст. 270 ЦПК України та виходив із такого.

Під час судового розгляду справи у відзиві, представником відповідача адвокатом Слизовською М.Ю., було зазначено про подання доказів понесених витрат в порядку та строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

До заяви про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу надані докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи та детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме: копію договору про надання правової допомоги № б/н, укладений 30.08.2021 між адвокатом Слизовською М.Ю. та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 8); копію розрахунку обсягу вартості послуг та розміру компенсації витрат по наданню правової (правничої) допомоги за Договором про надання правової допомоги № б/н від 30.08.2021 (т. 2 а.с. 9); копію квитанції Серії ААІ № 354919 від 27.12.2021 на суму 12 000,00 грн (т. 2 а.с. 10); копію акта наданих послуг від 12.08.2022 на суму 12 000,00 грн (т. 2 а.с. 11).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуюче те, що 08.08.2022 за клопотанням позивача його позовні вимоги залишені без розгляду, у даній справі питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не вирішувалось.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Додаткове рішення суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Хоча суд першої інстанції дійсно мав вирішити за результатами розгляду цієї справи (ухвала суду першої інстанції від 08 серпня 2022 року про залишення позову позивача без розгляду - т.с. 2 а.с. 3), але не вирішив в порядку ст. ст. 133-134, 137, 141-142 ЦПК України питання про судові витрати у цій справі, до яких у тому числі відносяться витрати на професійну правничу допомогу.

Проте, вказане питання про судові витрати мало вирішуватись судом першої інстанції у цій справі не в порядку ст. 270 ЦПК України (додаткове рішення), оскільки суд першої інстанції не розглядав дану справу по суті, а залишив позов позивача без розгляду - на підставі заяви останнього, а в порядку - ст. 257 ч. 3 ЦПК України ухвалою.

Так, в силу вимог ст. 257 ч. 3 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Також, суд дійшов помилкового висновку у цій справі про те, що при вищевикладених обставинах (залишення позову позивача без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України - позивач до початку розгляду справи по суті у підготовчому судовому засіданні подав заяву про залишення без розгляду його позову у цій справі - т.с. 2 а.с. 3) відповідач взагалі має право на стягнення з позивача будь-якого розміру понесених документально підтверджених (т.с. 2 а.с. 8-11) витрат на професійну правничу допомогу та у тому числі гонорару у розмірі 12000,00 грн.

Оскільки, в силу вимог ст. 141 ч. 9 ЦПК України лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А в силу вимог ст. 142 ч. 5 ЦПК України у разі …залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, апеляційним судом встановлено, що сторона відповідача у своїй вищезазначеній заяві про ухвалення судом додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу (т.с. 2 а.с. 5-13) посилалась виключно на ст. 142 ч. 5 ЦПК України, як правову підставу для компенсації останніх стороною відповідача за рахунок позивача у цій справі.

Однак, при цьому, сторона відповідача не зазначала взагалі у своїй вищезазначеній заяві (т.с. 2 а.с. 5-7), в чому саме полягає необґрунтованість дій сторони позивача у цій справі. Так, стороною відповідача у вищезазначеній його заяві про ухвалення додаткового рішення не було вказано взагалі, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах у цій справі мав право подати вищезазначений позов до суду першої інстанції та у подальшому просити суд першої інстанції через свого представника до початку розгляду справи по суті у підготовчому судовому засіданні (т.с. 2 а.с. 2-3) залишити його без розгляду на підставі його заяви (т.с. 2 а.с. 1), і це зовсім не свідчить про: - зловживання стороною позивача чи його представником процесуальними правами чи те, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, чи має місце необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 .

Навпаки, сторона позивача у своїй апеляційній скарзі на вищезазначене додаткове рішення у цій справі зазначала (т.с. 2 а.с. 41), що:

«… Позивач звернувся з даною позовною заявою (т.с. 1 а.с. 2) з тих підстав, оскільки вважав, що його покійний батько на момент складання заповіту на невідому особу не міг керувати своїми діями та давати їм пораду, оскільки його батько хворів на хвороби, які можуть викликати такі ускладнення.

Оскільки медичну документацію батька позивача неможливо було отримати позивачу без ухвали суду, щоб визначитися з позицією по справі, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, та разом з позовом подав клопотання про витребування доказів (т.с. 1 а.с. 7-8,84), а саме медичної документації, щоб провести судово - психіатричну експертизу, у разі необхідності.

Коли суд витребував медичну документацію, позивач ознайомившись з нею, порадившись з медичними працівниками та юристами вирішив залишити без розгляду позовну заяву (заява позивача про залишення позову без розгляду т.с. 2 а.с. 1), оскільки на думку сторони позивача була відсутня перспектива задоволення позову…».

Останнє не спростовується матеріалами цієї справи.

Слід зазначити, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Так, ст. 11 ЦПК України визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, у поданій представником відповідача у вищезазначеній заяві про стягнення судових витрат не наведено належних обґрунтувань щодо зловживання позивачем процесуальними правими, а саме по собі пред`явлення позову ОСОБА_1 не може свідчити про необґрунтованість його дій.

Останнє узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у цій справі та, відповідно, підстав для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України і задоволення вищезазначеної заяви сторони відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача компенсації здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Д.В. лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а додаткове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Д.В. слід задовольнити частково, додаткове рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2022 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення (прийняти постанову), якою у задоволенні заяви адвоката Слизовської М.Ю., яка діє від імені ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384, 417 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Прядка Дениса Володимировича задовольнити частково.

Додаткове рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2022 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення (прийняти постанову).

У задоволенні заяви адвоката Слизовської Марини Юріївни, яка діє від імені ОСОБА_3 , про стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 17.11.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Дашковська А.В.Подліянова Г.С.