Провадження № 2/761/3897/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 43 740,80 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, буд. №14, внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль марки «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу.

Дана подія зареєстрована в ЖЄО Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві за № 59397 від 30.08.2021 року.

Відповідно до Звіту № СЕ19/107-21/7468-АВ від 21.09.2021 року судового експерта Кеню В.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 42 725,60 грн. та матеріальний збиток становить 20 856,61 грн.За складання звіту позивач сплатив 1 015,20 грн.

В той же час позивач зазначає, що він придбав необхідні для ремонту запасні частини та витратні матеріали вартість яких становить 28 012,00 грн. та за виконання ремонтних робіт сплатив 11 905,00 грн.

Як вказує позивач в позовній заяві, оплату послуги з утримання будинку та прибудинкової території мешканці будинку АДРЕСА_1 здійснюють на рахунок відповідача, який зобов`язаний утримувати зелені насадження, тому саме він зобов`язаний утримувати в належному стані території та об`єкти благоустрою, відшкодувати шкоду, завдану майну громадян внаслідок бездіяльності.

Отже, посилаючись на те, що відповідач, як балансоутримувач, несе відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, буд. №14 , позивач вважає, що саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зобов`язана відшкодувати йому завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля.

Крім того, внаслідок пошкодження його автомобіля позивачу завдано моральну шкоду, що виразилась у фізичних та душевних стражданнях, які позивач оцінив в сумі 10 000,00 грн.

08.02.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, на тій підставі що будинок №14 по вулиці Ольжича в м.Києві належить до сфери управління відповідача та до 10.06.2018 року перебував на його балансовому утриманні. З 10.06.2018 року відповідач не здійснює балансове утримання зазначеного будинку, не надає послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а замовляє їх надання через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» з наступним оформленням договірних відносин з їхпереможцем - ТОВ «Імпульс-Газ».

Також представник зазначає, що земельна ділянка на якій розташований будинок та прибудинкова територія не передавались відповідачу, не надавались в оренду чи користування. При формуванні тарифу по утриманню будинку №14 по вул.Ольжича в м.Києві та прибудинкової території не обліковуються зелені насадження.

З матеріалів справи вбачається, що в момент пошкодження автомобіль був припаркований у невідведеному для цього місці.

31.03.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує проти викладеного у відзиві та вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є правомірними, всі обставини підтверджені доказами, а, натомість, відповідач жодними доказами не спростував своєї бездіяльності щодо утримання в належному стані елемента благоустрою - зелених насаджень прибудинкової території.

01.07.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що докази, наявні в матеріалах справи, підтверджують, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не є балансоутримувачем зелених насаджень прибудинкової території будинку №14 по вул. Ольжича в м. Києві , при цьому відсутні докази того, що дерево, яке завдало пошкодження автомобілю позивача перебувало в аварійному стані та потребувало санітарної обрізки або видаленню.

Позивач в судове засідання не з`явився, натомість, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. В заяві також зазначено, що позовні вимоги представник підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, подав заяву про розгляд справи без його участі, додатково зазначив, що заперечує проти задоволення позову.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.08.2021 року приблизно о 20 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, буд. №14, внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль марки «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач не надав суду доказів, що вказаний автомобіль належить позивачу на праві власності.

Дана подія зареєстрована в ЖЄО Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві за № 59397 від 30.08.2021 року.

Представник відповідача не заперечував зазначеного факту.

Як вбачається з додатку до розпорядження Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації №80 від 09.02.2011 року «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», за вказаним підприємством будинок №14 по вулиці Ольжича в м.Києві не закріплений на праві господарського відання.

Оскільки автомобіль було пошкоджено внаслідок падіння дерева, позивач звернувся до Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Згідно із висновком № СЕ19/107-21/7468-АВ від 21.09.2021, складеного судовим експертом Кеню В.В., станом на 03.09.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 42 725,60 грн., вартість матеріального збитку становить 20 856,61 грн.

За складання висновку позивач сплатив 1 015,20 грн., що підтверджується копією квитанції №52726295 від 03.09.2021 року.

При зверненні до суду з позовом позивач зазначив, що він відновив автомобіль «FordFocus», державний номерний знак НОМЕР_1 та сплатив за проведені ремонтні роботи 11 905,00 грн. та за придбані запасні частини та матеріали для проведення ремонтних робіт - 28 012,00 грн. Однак позивач не надав суду доказів сплати зазначених коштів, оскільки ні заказ-наряд від 28.10.2021 року, ні акт про надання послуг, ні реалізація товарів від 28.10.2021 року не є належним доказом сплати зазначених коштів.

У відповіді від 16.09.2021 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» зазначає, що прибудинкова територія (земельна ділянка), дерева та інші зелені насадження, за адресою вул. Ольжича, 14 у господарське відання до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не передавались. Також у відповіді зазначено, що витрати на обслуговування дерев та інших зелених насаджень на прибудинкових територіях житлових будинків не включені до складових вартості послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а також зелені насадження до господарського відання не передавались.

Позивач не надав суду доказів, що на відповідача покладається обов`язок по утриманню зелених насаджень (дерев).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що, оскільки, дерево впало на прибудинковій території будинку, за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 14 , вказаний будинок та зелені насадження, які перебувають на прибудинковій території обслуговуються відповідачем, та на його рахунки сплачується плата за утримання будинку №14 по вул.Ольжича в м.Києві , тому саме він має нести відповідальність за спричинену шкоду.

Водночас, позивач не надав суду доказів, що на відповідача покладається обов`язок по утриманню зелених насаджень (дерев). В той же час, сплата коштів за утримання будинку та прибудинкової території на рахунок відповідача не є доказом що саме відповідач здійснює утримання дерева, внаслідок падіння якого було пошкоджено автомобіль позивача.

Крім того, суду не надано доказів, що вказане дерево дійсно перебувало на прибудинковій території будинку №14 по вул.Ольжича в м.Києві .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено вини відповідача у спричинені шкоди позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи , якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула