Справа № 216/4325/21
провадження №2/216/902/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бутенко М. В.

за участю секретаря Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування.

Просить суд винести рішення, яким стягнути з ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" на його користь: суму фактично несплаченої страхової виплати у вигляді шкоди пов`язаної з лікуванням в розмірі 744, 40 грн., суму фактично несплаченої страхової виплати у вигляді моральної шкоди в розмірі 95668, 28 грн., суму страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілого у розмірі 5800, 00 грн., суму майнової шкоди в розмірі 4000, 00 грн., всі понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20000, 00 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, стороною позивача до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримають та просять суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в судове засідання не з`явився, представив обґрунтований відзив на позов, в якому просять суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ПАТ «HACK «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 січня 2021 року, у темний час доби, при штучному міському електроосвітленні приблизно о 19 годин 00 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по мокрому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вулиці Свято - Миколаївська з боку вулиці Українська в напрямку проспекту Поштовий в Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу. По напрямку руху вищевказаного автомобіля розташований нерегульований пішохідний перехід, який позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 (пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України.

У цей же час, попереду автомобіля «ВАЗ 21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 на проїзну частину дороги вулиці Свято - Миколаївська біля б. №27, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 (пішохідний перехід) та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, вийшов як пішохід позивач ОСОБА_1 , діючи відповідно до вимог п.п. 4.16 а) ПДР України, згідно з якими: «Пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора», та почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21124»реєстраційний НОМЕР_2 .

В ході подальшого руху автомобіля «ВАЗ 21124» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував позивач ОСОБА_1 (пішохід), не зменшив швидкість, та не зупинився, щоб дати йому дорогу, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

- 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

- 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 , виявивши на проїзній частині вулиці Свято - Миколаївська пішохода ОСОБА_1 , допустив на нього наїзд, внаслідок чого ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно - мозкової травми, забійної рани лівого кута роту, множинні садна обличчя, уламковий перелом верхньої щелепи, уламковий перелом лівої лобової кістки, лінійний перелом правої лобової кістки, переломи основної кістки, контузія головного мозку, пневмоцефалія, гемо синус фронтальних та лобових пазух, забійна рана правого стегна, забійна рана правої гомілки, садна нижніх кінцівок, які згідно висновку експерта № 388 від 29.03.2021 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, П.2.1.3.а,б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995. №6. Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_1 є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Виходячи із вищевказаних обставин справи, ОСОБА_3 , 30.04.2021 р. вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу по справі №216/2278/21 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , було звільнено від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком в розумінні статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на норми які визначенні ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21124» (реєстраційний номер т.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , відповідно до полісу №АР/7011165 на дату вищевказаного ДТП (23.01.2021 р.) була застрахована в ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА". Поліс №АР/7011165 було складено на страхувальника ОСОБА_4 (поліс терміном дії з 25.03.2020 р. до 24.03.2021 р.) проте ОСОБА_4 , продав транспортний засіб винуватцю ДТП ОСОБА_3 24.12.2020 року, внаслідок чого права та обов`язки страхувальника переходять до ОСОБА_3 , який прийняв такий транспортний засіб у свою власність.

Відповідно до п. 20-1.2. статті 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Отже, виходячи із вищевказаного, права та обов`язки страхувальника ОСОБА_4 перейшли до власника транспортного засобу «ВАЗ 21124» (реєстраційний номер т.з. НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , внаслідок чого, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника вищевказаного транспортного засобу застрахована.

У результаті ДТП, яке сталось 23.01.2021 р. з вини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (як потерпілий) отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта №388.

Внаслідок отриманих тяжких тілесний ушкоджень, ОСОБА_1 , 29 днів перебував на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР з діагнозом: проникаюча відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку 2 ступеня, контузійні дрібні вогнища лобних та правої потиличної долей. Субарахноїдальний крововилив, перелом лобної кістки з 2-х сторін, перелом основи черепа, уламковий перелом верхньої щелепи, пневмоцефалія, забійні рани обличчя, правового стегна, зазначене прямо підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №У-1497 та випискою №117.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК №117360 позивачу ОСОБА_1 , було прийнято рішення встановити третю групу інвалідності з 18.05.2021 р.

Позивач ОСОБА_1 , внаслідок вищевказаних обставин справи зазнав суттєвих витрат на лікування, отримав значну моральну шкоду, у результаті він та його представник, адвокат Морозов В.Ю.,09.06.2021 р., направили до ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" (на офіційну електронну та поштову адресу) наступні документи, а саме: адвокатський запит (з відповідними додатками), заяву про страхове відшкодування, повідомлення про ДТП (копія надісланого адвокатського запиту від 09.06.2021 р., копія заяви про страхове відшкодування, копія повідомлення про ДТП, копія фіскального чеку про надсилання адвокатського запиту від 09.06.2021 р. на офіційну поштову адресу ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА").

У вищевказаному адвокатському запиті від 09.06.2021 р., представник позивача адвокат Морозов В.Ю., ставить наступні питання до ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА", а саме, адвокат просить надати інформацію стосовно того, протягом якого часу відповідні страхові виплати у розмірі 115 385, 83 грн. будуть сплачені потерпілому ОСОБА_1 на його рахунок НОМЕР_3 , а також просить сплатити потерпілому ОСОБА_1 , страхові виплати у досудовому порядку у розмірі 115 385, 83 грн. на особистий картковий рахунок НОМЕР_3 банк АТ «УКРСИББАНК».

Суму страхової виплати позивач ОСОБА_1 складав із витрат на лікування (відповідно до доданих до справи чеків які підтверджують факт купівлі відповідних лікарняних засобів) та відповідної моральної шкоди.

Витрати на лікарняні засоби обґрунтовуються наданими позивачем чеками на лікарняні засоби на обру суму 15 378, 73 грн. (за період з 24.01.2021 р. до 24.04.2021 р.), моральну шкоду позивач ОСОБА_1 оцінюю сумою у розмірі 100 000, 00 грн.

05.07.2021 року адвокату Морозову В.Ю., надійшла відповідь №09-02-16/1-04/5601 від 16.06.2021 р. на адвокатський запит в якій було зазначено наступне: «У відповіді на ваш запит від 09.06.2021 р. щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 ,внаслідок ДТП від 23.01.2021 р. за участю забезпеченого т.з. ВАЗ 2112, д.р.н. НОМЕР_4 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т.з. від 24.03.2020 р. №АР/7011165, повідомляє наступне. Надані вами матеріали долучено до страхової справи №44457. Страхова справа №44457 знаходиться на етапі врегулювання».

09.07.2021 року адвокату Морозову В.Ю., надійшла відповідь №09-02-17/1-04/5876 від 30.06.2021 року на адвокатський запит в якій було зазначено наступне: «Розглянувши матеріали справи №44457, НАСК «ОРАНТА» було прийнято рішення щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 90 966, 05 (14 634, 33 (витрати на лікування) +72 000, 00 грн. (ІІІ група інвалідності (6000, 00 грн. *12)) + 5% (моральна шкода)) згідно зі страховим актом № ОЦВЗ-21-04-44457/1/».

Не зважаючи на вищевказані обставини справи та вимоги щодо стягнення на користь ОСОБА_1 , суми страхової виплати в розмірі 115 378, 73 грн. (сто п`ятнадцять тисяч, триста сімдесят вісім гривень, 73 коп.) (включаючи суму моральної шкоди) ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" виплатила ОСОБА_1 , 01.07.2021 р. тільки частину грошових коштів (у вигляді страхової виплати) у розмірі 90 966, 05 грн. (дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень, 05 коп.).

Позивач ОСОБА_1 , вважає, що ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" не задовольнила в повному обсязі його обґрунтовані вимоги щодо стягнення на його користь грошових коштів у розмірі 115 385,83 грн., внаслідок чого, вважає за необхідне звернутись з даною позовною заявою про стягнення несплачених йому сум.

Так, як вбачається із фактичних витрат на лікування які ОСОБА_1 поніс у зв`язку із вищевказаними тяжкими тілесними ушкодженнями, відповідно до чеків про придбання лікарський препаратів, сума шкоди, пов`язаної з лікуванням ОСОБА_1 складає 15 378, 73 грн. (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят вісім гривень, 73 коп.), проте не зважаючи на це, Відповідач вирішив сплатити ОСОБА_1 , тільки суму 14 634, 33 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять чотири гривні, 33 коп.).

Розрахунок несплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 744, 40 грн. (сімсот сорок чотири гривні, 40 коп.) здійснюється наступним чином: 15 378, 73 грн. (фактичні витрати понесені позивачем на лікування) 14 634, 33 (фактично сплачена сума відповідачем) = 744, 40 грн.

Відповідно до п. 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

П. 24.2 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає наступне, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР 29 днів, зазначене прямо підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №У 1497 та випискою №117 із медичної картки хворого стаціонару денного перебування КДЦ, внаслідок чого, вважає за необхідне сплатити йому суму в розмірі 5800, 00 грн. (п`ять тисяч вісімсот гривень, 00 коп.)

Розрахунок суми страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілого у розмірі 5800, 00 грн. (п`ять тисяч вісімсот гривень, 00 коп.) полягає в наступному: 6000 гривень (розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі) : 30 х 29 (кількість днів лікування) = 5800 грн.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АР/7011165, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000, 00 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень, 00 коп.).

Спірні відносини між позивачем та ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена його життю та здоров`ю в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже дане питання врегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на ч. 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Керуючись ч. 1 та ч. 5 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З огляду на статтю 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на п. 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Керуючись п. 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до постанови Верховного Суду по справі № 757/59802/16-ц від 05.12.2018 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Крім того, винуватцем ДТП ОСОБА_3 , позивачу було завдано суттєву моральну шкоду, з огляду на наступне. Через отримання тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 , зазнав сильних моральних переживань та фізичних страждань в результаті того, що відчував сильний фізичний біль під час заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. Крім цього, лікування проходило досить болюче та тривало, адже він на протязі 29 днів перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. В процесі лікування ним було перенесено операцію, яка пов`язана з хірургічною обробкою рани, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №У-1497. Під час лікування ОСОБА_1 змушений був знаходитись на лікуванні в лікарні, приймати медичні препарати за призначенням лікарів. Протягом усього лікування відчував сильний біль, тривалий час не міг та й на даний час не може вести нормальний та повноцінний спосіб життя. Моральні та фізичні страждання спричинили погіршення емоційного та психологічного стану оскільки загоєння завданих ушкоджень проходило досить тривало та болюче. У зв`язку з нанесенням ОСОБА_1 , тяжких тілесних ушкоджень та їх подальшим лікуванням були порушені його нормальні життєві зв`язки адже протягом загоєння ушкоджень ОСОБА_1 , фактичного не міг нічого роботи, працювати. Заподіяні тяжкі тілесні ушкодження створювали для нього додаткові незручності та складності, які при повсякденному житті в були відсутні. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2021 року, ОСОБА_1 , не зміг вийти на роботу та втратив можливість отримати прогнозований дохід.

Позивача буде переведено з постійного місця роботи з посади слюсара-ремонтника 6 розряду Сортопрокатного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на іншу посаду, розмір заробітної плати на якій, буде суттєво нижчий у порівнянні з посадою слюсара-ремонтника 6 розряду Сортопрокатного цеху №1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Вищевказана дія, щодо переведення на іншу посаду, пов`язана саме з тим, що він отримав тяжкі ушкодження здоров`я, отримав ІІІ групу інвалідності, внаслідок чого він не зможе виконувати належним чином роботу на колишній посаді.

Також, були порушенні нормальні життєві зв`язки сім`ї позивача, а саме його батько повинен був знаходитись в лікарні з позивачем, нести додаткові витрати на його лікування.

Розрахунок недоплаченої суми моральної шкоди у розмірі 95 668, 28 грн. полягає в наступному: 100 000, 00 грн. (сума необхідної моральної шкоди) - 4331,72 грн. (сума яка була фактично сплачена Відповідачем) = 95 668, 28 грн. (дев`яносто п`ять тисяч, шістсот шістдесят вісім гривень, 28 копійок).

Крім того, позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з ДТП яке відбулось 23.01.2021 року було завдано майнову шкоду, яка полягала в тому, що одяг в який він був одягнутий опинився у фактично непридатному для використання стані. Вартість непридатного для використання одягу позивач оцінює у 4000, 00 грн. (чотири тисячі гривень, 00 копійок).

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Так, рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Таким чином, відповідно до норм ст. 1187 Цивільного кодексу України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний відшкодувати Позивачу заподіну матеріальну та моральну шкоду, незалежно від наявності його вини.

З огляду на ч. 1 та ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України,джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на статтю 1192 Цивільного кодексу України,якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 999 Цивільного кодексу України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.3 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

З огляду на п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виходячи із вищевказаних обставин справи та положень чинного законодавства, ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" здійснила сплату тільки частини відшкодування шкоди в розмірі 90966, 05 грн. (дев`яносто тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень, 05 коп.), максимальний розмір застрахованої відповідальності становить 260 000, 00 грн. (двісті шістдесят тисяч гривень, 00 коп.), внаслідок чого право позивача на відшкодування шкоди, заподіяної його життю та здоров`ю є порушеним відповідачем, який зобов`язаний доплатити частину страхового відшкодування шкоди, що залишилась невідшкодованою.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 № 4191-VIрозмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно роз`яснень пунктів 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13- рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013).Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79 (До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу).

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Ознайомившись з наведеними документами, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивачі звільнені від сплати судового збору при звернені до суду з позовом у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1062,12 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 23, 999, 1167, 1177, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 137,141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з відповідача ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) суму фактично несплаченої страхової виплати у вигляді шкоди пов`язаної з лікуванням в розмірі 744,40 грн., суму фактично несплаченої страхової виплати у вигляді моральної шкоди в розмірі 95 668, 28 грн., суму страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілого у розмірі 5800, 00 грн., суму майнової шкоди в розмірі 4000, 00 грн., що разом дорівнює сумі 106212,68 грн. (сто шість тисяч двісті дванадцять гривень 68 копійок).

Стягнути з відповідача ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень).

Стягнути з відповідача ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" () на користь держави суму судового збору в розмірі 1062,12 грн. одна тисяча шістдесят дві гривні 12 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. БУТЕНКО