Справа № 571/1514/22
Провадження № 2/571/283/2022
УХВАЛА

про забезпечення позову

09 листопада 2022 року смт. Рокитне

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області Верзун О.П. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У провадження суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Предметом даного спору є визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 137,2 кв.м., житлова площа 84,1 кв.м. та поділ вказаного майна подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину .

Разом із позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 137,2 кв.м., житлова площа 84,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також зоборонити відповідачу вчиняття буд-які дії щодо відчуження майна. Мотивує заяву тим, що є підстави вважати, що даний будинок може бути відчужено на користь третіх осіб та, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду..

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. З огляду на ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на унеможливлення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

У заяві про забезпечення позову позивач не навела достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач унеможливить виконання судового рішення, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями, відтак заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: