Ухвала

21 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 932/3667/20

провадження № 61-3550ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 березня 2017 року Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби стосовно нього було складено протокол про порушення митних правил № 0086/110000014/17 за статтею 485 Митного кодексу України. 18 травня 2017 року Дніпропетровською митницею Державної фіскальної служби винесена постанова у справі про порушення митних правил № 0086/110000014/17, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 583 393, 40 грн.

10 липня 2017 року він звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанов Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року та 23 червня 2017 року. Рішенням суду його позовні вимоги було задоволено та скасовані вказані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 130 614, 90 грн.

РішеннямБабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30 тис. грн шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Дніпровської митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року - без змін.

11 квітня 2022 року засобами поштового зв`язку Державна казначейська служба України подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Державна казначейська служба України просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції не було отримано.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що

у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 130 614, 90 грн (позовні вимоги задоволенні у розмірі 30 тис. грн), тобто суму, яка станом

на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 100 = 248 100, 00 грн).

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин,

які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому враховано зміст правовідносин сторін, часткове задоволення позовних вимог, висновки судів першої та апеляційної інстанцій за результатами оцінки доказів, значення результату розгляду справи для сторін та суспільства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки Державна казначейська служба України подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович