Справа № 452/3286/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"31" березня 2022 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

за участю представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що відповідач є його сином, який фактично не проживає за даною адресою понад 20 років, оскільки після одруження живе по сусідству за адресою: АДРЕСА_2 , протягом цього часу не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має.

На його, позивача, спроби домовитись про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у своєму будинку, відповідач не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування житловим будинком немає.

Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію.

На думку позивача, ОСОБА_2 втратив право користування будинковолодінням по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою, понад один рік, відсутністю за місцем реєстрації без поважних причин.

Представник позивача адвокат Куцалаба Г.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з обставин, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що з 1996 року після свого одруження переїхав жити до своєї дружини по сусідству за адресою: АДРЕСА_2 , однак зазначив, що не проживав за місцем своєї реєстрації з тих причин, що йому власник чинив перешкоди. Відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Самбірським МБТІ відомо, що ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради № 130 від 06.03.2008 року , є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; форма власності приватна; частка -1/1(а.с. 5, 6).

Згідно довідки № 3311 від 30.08.2021 року, виданої КП СМР «ЖЕК», за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_4 , 1952 року народження, її чоловік - ОСОБА_1 , 1951 року народження, син ОСОБА_2 , 1973 року народження, дочка ОСОБА_5 , 1977 року народження, зять ОСОБА_6 , 1973 року народження, внучка ОСОБА_7 , 1997 року народження, правнучка ОСОБА_8 , 2016 року народження (а.с. 3).

За даними будинкової книги також відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-15).

Із заяв свідків ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 та ОСОБА_10 , яка про живає за адресою: АДРЕСА_4 , від 02.12.2021 року, засвідчених начальником КП СМР «ЖЕК» Р. Петрущаком,, відомо, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає понад 20 років,оскільки проживає по сусідству за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28,29).

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_1 і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є її сином, який за зареєстрованим місцем його проживання фактично проживав до 1996 року, однак після свого одруження переїхав жити в будинок своєї дружини за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що впродовж 20 років він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначено, що підставою для здійснення органом реєстрації зняття з реєстрації місця проживання є заява особи; судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позивачем позов є підставний та підлягає до задоволення. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав, оскільки відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення буде складено 11.04.2022 року.

Суддя