Житомирський апеляційний суд
Справа №290/367/21 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М. М.
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 290/367/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кірічука М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 2 листопада 2019 року між ТОВ « Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1454901, за умовами якого відповідачеві надано кредит у розмірі 10000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

11 березня 2020 року між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу, згідно з яким до ТОФ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу, розмір заборгованості ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 21524 грн. 66 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9958 грн. 41 коп., заборгованості зі сплати відсотків у сумі 4953 грн. та 6613 грн. 25 коп. пені.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 21524 грн. 66 коп.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 1 листопада 2021 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21524 грн. 66 коп. та 2270 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що не перебуває із позивачем у жодних договірних правовідносинах та не укладав вказаний кредитний договір. Матеріали справи не містять доказів того, що зазначені кредитні кошти були йому надані. Долучена до позовної заяви копія кредитного договору не містить його підпису, а також одноразового ідентифікатора, за допомогою якого цей договір можливо було б підписати електронним підписом.

Стверджує, що не створював свій електронний підпис та, відповідно, не міг ним скористатися. Текст вказаного договору йому не був йому наданий для ознайомлення та він не мав наміру отримувати кредитні кошти у первісного кредитора.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 2 листопада 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1454901, відповідно до якого відповідачеві надано кредит у розмірі 10000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Договором передбачено, що знижена процентна ставка у межах строку надання позики становить 1,71 % від суми позики за кожен день користування кредитними коштами - 624,15 % річних; стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою - 657,00 % річних.

Згідно з пунктом 3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики ( відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2 цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів.

Пунктом 3.3 договору також передбачено, що умови застосування зниженої процентної ставки - дотримання позичальником терміну повного повернення позики, зазначеного у графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше трьох календарних днів.

У разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки, нарахування процентів здійснюється на умовах пункту 3.2, але за стандартною процентною ставкою.

У пункті 1.6 договору також зазначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, позичальник має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява позичальника про продовження строку користування позикою вважається поданою.

Після вчинення позичальником дій згідно з пунктом 1.6 цього договору, та у разі, якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 гривень, товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення позичальником дій згідно з пунктом 1.6 цього договору та становить 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті позичальника. Протягом нового строку користування позикою проценти ( відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою ( пункт 1.7 договору).

Пунктами 4.4 та 4.5 договору також передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики, позичальник зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 120 грн. за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за цим договором.

Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки ( штрафів та пені), нарахованої за порушення позичальником зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної позичальником за цим договором, і становить 5000 грн.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, а позикодавцем - шляхом накладення аналогу власноручного підпису дректора товариства та відбитки печатки товариства.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач надав суду паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 2 листопада 2019 року електронним підписом, у якому також зазначена сума кредиту, строк кредитування, відсоткова ставка та передбачено нарахування неустойки.

В судовому засіданні також встановлено, що 11 березня 2020 року між ТОВ « Авентус Україна» та ТОВ « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу, згідно з яким до ТОФ « ФК « Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Витяг з реєстру боржників до вказаного договору містить інформацію про те, що сума заборгованості за цим кредитним договором становить 21524 грн. 66 коп. й складається із: заборгованості за основним боргом у розмірі 9958 грн. 41 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4953 грн. та 6613 грн. 25 коп. пені.

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду картку обліку інформації за даним договором, яка свідчить про те, що на картковий рахунок відповідача 2 листопада 2019 року були перераховані кошти у розмірі 10000 грн.

Окрім того, наявний в матеріалах справи лист ТОВ «Авентус Україна» від 13 березня 2020 року містить інформацію про дані, які підтверджують видачу на платіжну картку ОСОБА_1 он-лайн кредиту за договором №1454901, а саме: WFP transaction code - creditplus-3888716, ID клієнта - 706204, код для підписання договору - А773398.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України).

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію ( оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається ( приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченоу ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття ( акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви ( форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України " Про електронну комерцію).

Частиною 5 статті 11 Закону України " Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір ( оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення ( відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення ( відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України " Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України " Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вказаний електронний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн., які були перераховані на його платіжну картку, що підтверджується карткою обліку інформації та листом первісного кредитора від 13 березня 2020 року. Картка обліку містить інформацію про те, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснив погашення боргу у розмірі 41 грн. 59 коп. Доказів того, що він повністю повернув тіло кредиту, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9958 грн. 41 коп.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості зі сплати відсотків та пені.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками становить 4953 грн., а розмір заборгованості зі сплати пені визначений у сумі 6613 грн. 25 коп.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється.

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту у порядку, передбаченому пунктом 1.5 договору, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено пунктом 1.7 вказаного договору.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати відсотків й пені.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками та пенею, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу та карта обліку інформації за укладеним договором не можуть вважатися належними доказом наявності такої заборгованості. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків та неустойки суду не надано.

Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти.

Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 повернув кредит, отриманий ним на підставі вказаного кредитного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 9958 грн. 41 коп.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 1 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9958 грн. 41 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: