Провадження №2/523/1730/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 29.12.2006 року між позивачем , ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Другому відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №450 від 29.12.2006 року.

Від цього шлюбу у сторін є малолітній син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видано другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 621 від 01.08.2008 року).

10 вересня 2010 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 2-4196 10.09.2010 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю, та вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що на протязі усіх цих десяти останніх років, він старанно виконував свій обов`язок по утриманню дитини та щомісячно сплачував аліменти.

09.08.2018р. відповідачка написала заяву до виконавчої служби про закриття виконавчого провадження, але позивач продовжував сплачувати аліменти. На теперішній час щомісячна сума, яку позивач регулярно перераховує, становить 2000 грн.

Позивач дуже любить свого сина, бажає піклуватися про його життя та здоров`я, хоче мати можливість спілкуватися з ним як можна більше. Однак відповідачка чинить йому перешкоди, умисно вигадує якійсь причини, щоб він не міг відвідати сина.

В зв`язку з чим, позивач бачить сина дуже рідко, приблизно один раз на рік і тільки в присутності колишньої дружини або її родичів. Він також не може з дитиною спілкуватись по телефону.

На підставі викладеного, позивач просить:

1. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усунути перешкоди у спілкуванні батька дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2. Визначити наступний спосіб участі батька дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- особисті безперешкодні побачення з сином без участі будь-яких інших осіб кожної суботи або неділі з 10:00 до 20:00 годин; необмежене спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного або іншого засобу зв`язку.

3. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за два дні до зустрічі батька з дитиною надавати йому точну інформацію, щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто батька на наступний день з дня настання таких обставин.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В процесі розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а в останнє судове засідання подав заяву, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнала у повному обсязі, а також пояснила, що саме дитина не бажає зустрічатись з батьком. В останні судові засідання відповідачка не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Окрім того, суд за проханням відповідачки відклав розгляд справи для з`ясування позиції дитини, однак відповідачка не забезпечила явку в судове засідання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд також звертає увагу на те, що відповідачка в процесі розгляду справи неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи, проте відзиву на позов, або письмових пояснень не подавала.

На підставі викладеного, суд вважає, що причини неявки відповідачки не є поважними, а тому вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Представники органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради надати про розгляд справи були повідомлені належним чином, а також надали до суду висновок по справі.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 29.12.2006 року між позивачем , ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, який був зареєстрований у Другому відділу РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №450 від 29.12.2006 року.

Від цього шлюбу у сторін є малолітній син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видано другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 621 від 01.08.2008 року).

10 вересня 2010 року, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси, справа № 2-4196 10.09.2010 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом із матір`ю, та вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що на протязі усіх цих десяти останніх років, він старанно виконував свій обов`язок по утриманню дитини та щомісячно сплачував аліменти. На теперішній час щомісячна сума, яку позивач регулярно перераховує, становить 2000 грн.

Позивач дуже любить свого сина, бажає піклуватися про його життя та здоров`я, хоче мати можливість спілкуватися з ним як можна більше. Однак відповідачка, за твердженням, чинить йому перешкоди, умисно вигадує якійсь причини, щоб він не міг відвідати сина. В зв`язку з чим, позивач бачить сина дуже рідко, приблизно один раз на рік і тільки в присутності колишньої дружини або її родичів. Він також не може з дитиною спілкуватись по телефону.

В судовому засіданні відповідачка не заперечувала того факту, що вона не сприяє спільним зустрічам позивача із сином, оскільки сам ОСОБА_3 не бажає бачити батька.

З висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради №01-05-3/91вх. від 19.08.2021р. вбачається наступне. Так, згідно з письмовими поясненнями матері, ОСОБА_4 , 2008 р.н., батько вигнав їх з дитиною з квартири, та вони жили у її батьків. Мати малолітнього ОСОБА_3 зазначила, що син раніше спілкувався з батьком, а тепер, коли виріс відмовляється з ним спілкуватися та бачитися. ОСОБА_5 вважає можливим спілкування дитини з батьком один раз на рік у її присутності. Малолітній ОСОБА_6 власноруч написав, що не хоче бачитись з батьком. Пояснити свою думку не зміг.

ОСОБА_1 просить визначити час побачень з сином щонеділі з 10.00 до 20.00. Умови проживання ОСОБА_1 , відповідно акту обстеження житлово- побутових умов за адресою АДРЕСА_2 , задовільні. Для дитини є окрема кімната, комп`ютер, необхідні меблі.

На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 29.04.2001 року №6), керуючись ст. 19 п. 5, ст. 157, 158, п. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України вважала доцільним:

визначити способи участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення спілкування з дитиною дитини щонеділі з 10.00 год. до 20.00год

Правові підстави ухваленого рішення.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Пунктами 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Крім того, у відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд приймає до уваги пояснення сторін, висновок органу опіки та піклування.

В зв`язку з чим, суд вважає доцільним визначити наступні способи участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме шляхом встановлення спілкування з дитиною дитини щонеділі з 10.00 год. до 20.00год.

В той же час, вимоги щодо встановлення необмеженого спілкування засобами телефонного, поштового, електронного або іншого засобу зв`язку не можуть бути задоволені, оскільки неможливо контролювати їх виконання. Окрім того, таке необмежне спілкування може призвести до погіршення навчання дитини.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

2.Визначити способи участі ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме шляхом встановлення спілкування з дитиною дитини щонеділі з 10.00 год. до 20.00год.

3.Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 ) не перешкоджати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) у спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у визначений час, згідно п. 2 рішення суду.

4.Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 ) надавати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) за дві доби до зустрічі з дитиною точну інформацію, щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

5.Зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) повідомляти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 ) про місце перебування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час спільного перебування.

6.Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 879 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня його отримання.

Суддя

Складено та підписано 21.04.2022