Постанова

Іменем України

09 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 357/8110/18

провадження № 61-6998св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлія Юріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (далі - ТОВ Агрофірма «Матюші», Агрофірма) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (далі - ТзДВ «Шамраївський цукровий завод»), державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» (далі - КП «КСРРП») Мироненко Ю. Ю. про визнання договору оренди недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками земельної ділянки площею 2,1403 га з кадастровим номером :01:010:0009, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 07 серпня 2014 року між ним та названими відповідачами були укладені договори оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років, а в березні 2015 року - проведена державна реєстрація права оренди землі. Наприкінці березня 2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» стало відомо, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 02 березня 2018 року уклали з ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди, за яким передали вказаному товариству в оренду спірну земельну ділянку, а державний реєстратор Мироненко Ю. Ю. 16 березня 2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди. Враховуючи викладене, Агрофірма просила: визнати недійсним договір оренди землі від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009; скасувати рішення державного реєстратора КП «КСРРП» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138747 від 16 березня 2018 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009. Скасовано рішення державного реєстратора КП «КСРРП» Мироненко Ю. Ю. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 40138747 від 16 березня 2018 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що в силу положень пункту «в» частини третьої статті 152 Земельного кодексу України та статей 203, 215 Цивільного кодексу України оспорюваний договір оренди землі підлягає визнанню недійсним, оскільки при його укладенні було порушено вимоги законодавства - земельна ділянка правомірно перебувала в оренді ТОВ Агрофірма «Матюші». У зв`язку з цим також наявні правові підстави для скасування державної реєстрації права оренди землі за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод».

Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кузьменка Є. А. задоволено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5 були скасовані як такі, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, рішення державних реєстраторів від 18 і 19 березня 2015 року про державну реєстрацію за ТОВ Агрофірма «Матюші» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009. Вказаний наказ не скасований у встановленому законом порядку та є чинним. Отже, за умови скасування незаконно проведеної державної реєстрації права оренди землі, укладені 07 серпня 2014 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Матюші» договори оренди спірної земельної ділянки є такими, що не набрали чинності, а відтак Агрофірма не набула прав орендаря за цими договорами. Таким чином, ні укладенням між відповідачами оспорюваного договору оренди землі, ні державною реєстрацією права оренди за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» права ТОВ Агрофірма «Матюші» на оренду спірної земельної ділянки не були порушені з огляду на відсутність у позивача такого права як на час реєстрації зазначених договорів, так і на час пред`явлення позову.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кузьменка Є. А. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Стягнуто з ТОВ Агрофірма «Матюші» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року касаційні скарги ТОВ Агрофірма «Матюші» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від17 липня 2019 року та додаткову постанову цього суду від 02 вересня 2019 року - залишено без змін.

В січні 2022 року ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року з підстав наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Заява обґрунтована тим, що відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію за ТОВ Агрофірма «Матюші» права оренди землі, яке виникло на підставі укладених з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 договорів оренди земельної ділянки від 07 серпня 2014 року, були скасовані наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5. Разом з тим постановою від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20 Київський апеляційний суд визнав незаконним і скасував вищезгаданий наказ Міністерства юстиції України. Встановлені вказаним судовим рішенням обставини є нововиявленими, оскільки на час ухвалення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в цій справі заявнику не було і не могло бути відомо про підтвердження Київським апеляційним судом в іншій справі № 357/6114/20 факту незаконності наказу від 15 березня 2018 року № 729/5, який, з огляду на його скасування, є таким, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків з моменту прийняття. Враховуючи викладене, ТОВ Агрофірма «Матюші» просило переглянути за нововиявленими обставинами постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, скасувати зазначену постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року відмовлено ТОВ Агрофірма «Матюші» в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року залишено в силі.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що визнання незаконним наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5 не є нововиявленою обставиною в розумінні статті 423 ЦПК України. За своєю правовою природою постанова Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20 є новим доказом, тому не є підставою для перегляду судового рішення в цій справі за нововиявленими обставинами. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Під час розгляду місцевим судом цієї справи по суті позивачу було відомо про наявність наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію за Агрофірмою права оренди на спірну земельну ділянку (зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідачі посилалися на вказаний наказ). При цьому в судовому засіданні під час вирішення заяви представник ТОВ Агрофірма «Матюші» пояснив, що дійсно, при вирішенні місцевим судом спору по суті їм було відомо про наявність вищезгаданого наказу Міністерства Юстиції України, однак свої позовні вимоги Агрофірма не змінювала, так як вважала, що скасування державної реєстрації договорів оренди землі ніяким чином не впливає на чинність самих договорів. З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що скасування Київським апеляційним судом наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5 після набрання судовим рішенням, яке заявник просить переглянути, законної сили не є нововиявленою обставиною, оскільки за своєю суттю є новим доказом.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У липні 2022 року ТОВ Агрофірма «Матюші» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року і направити справу до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник вказав, що апеляційний суд залишив поза увагою те, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків з моменту прийняття такого акта. Нововиявленою обставиною в цій справі є не постанова Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20, а обставина, яку встановлено в цьому судовому рішенні, а саме визнання судом незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5. Тобто в даному випадку судове рішення у справі № 357/6114/20 є доказом, який підтверджує нововиявлені обставини, а не новим доказом, як про це помилково зазначив апеляційний суд. Отже, визнання судом незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України, яким були скасовані рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію за ТОВ Агрофірма «Матюші» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009, є істотною обставиною в цій справі, оскільки її врахування апеляційним судом під час розгляду справи по суті мало б наслідком ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

05 вересня 2022 року справа № 357/8110/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Кузьменка Є. А. задоволено.Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ Агрофірма «Матюші» відмовлено.

Це судове рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5 були скасовані як такі, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, рішення державних реєстраторів від 18 і 19 березня 2015 року про державну реєстрацію за ТОВ Агрофірма «Матюші» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0009. Вказаний наказ не скасований у встановленому законом порядку та є чинним. Отже, за умови скасування незаконно проведеної державної реєстрації права оренди землі, укладені 07 серпня 2014 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Матюші» договори оренди спірної земельної ділянки є такими, що не набрали чинності, а відтак Агрофірма не набула прав орендаря за цими договорами. Таким чином, ні укладенням між відповідачами оспорюваного договору оренди землі, ні державною реєстрацією права оренди за ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» права ТОВ Агрофірма «Матюші» на оренду спірної земельної ділянки не були порушені з огляду на відсутність у позивача такого права як на час реєстрації зазначених договорів, так і на час пред`явлення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20 визнано незаконним і скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5.

Підставою для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року ТОВ Агрофірма «Матюші» зазначило те, що на час ухвалення вказаного судового рішення заявнику не було і не могло бути відомо, що постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року в справі № 357/6114/20 буде підтверджено факт незаконності та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5, який в цій справі апеляційним судом був покладений в основу судового рішення при відмові в позові.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

В постановах Верховного Суду від 02 липня 2018 року у справі № 922/3388/15, від 03 липня 2018 року у справі № 19/5009/1481/11, від 22 серпня 2018 року у справі № 909/910/17 та в поставі Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), на які послався заявник в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 922/3388/15: нововиявленою обставиною є не подія у вигляді рішення суду про визнання недійсним договору, а обставина, яку суд встановив у цьому рішенні, тобто означена недійсність договору про переведення боргу. Така обставина існувала на час розгляду справи, не могла тоді бути відомою позивачеві та є істотною для розгляду справи, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке він прийняв;

- у справі № 19/5009/1481/11: нововиявленою обставиною є встановлений рішенням суду факт недійсності договору, оскільки ця обставина існувала на момент заміни стягувача, не могла бути йому відомою та є істотною, бо її врахування судом мало би наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте;

- у справі № 752/4995/17: нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд;

- у справі № 909/910/17: скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи ТОВ Агрофірма «Матюші» в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20 про скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5 мало місце після набрання судовим рішенням, яке заявник просить переглянути, законної сили, а тому таке рішення не є нововиявленою обставиною, оскільки за своєю суттю є новим доказом.

Однак безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у вищезгаданих постановах, апеляційний суд залишив поза увагою те, що нововиявленою обставиною в цій справі є не постанова Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, а обставина, яку суд встановив у цьому судовому рішенні, тобто незаконність/скасування наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5. Ця обставина є нововиявленою, про яку заявник не знав і не міг знати до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/6114/20. При цьому вищезгаданий наказ Міністерства юстиції України, який на підставі рішення суду визнано незаконним і скасовано, не породжує жодних правових наслідків саме з моменту прийняття такого наказу.

Отже, незаконність наказу Міністерства юстиції України від 15 березня 2018 року № 729/5, яка була визнана постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, є істотною обставиною в цій справі, оскільки її врахування апеляційним судом під час первісного розгляду справи мало б наслідком ухвалення іншого (протилежного) судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що зазначені заявником обставини є новими доказами, які не дають підстав для перегляду рішення в порядку, визначеному пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

У справі, яка переглядається, суд фактично не зазначив мотивів, за яких дійшов висновку про відсутність нововиявлених обставин з огляду на конкретні доводи заявника, не вказав обставин і фактів, які були встановлені в постанові Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі № 357/6114/20.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не здійснив належного правосуддя, в судовому рішенні не виклав у достатній мірі мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин оскаржуване судове рішення апеляційного суду не може вважатися законним і обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 01 червня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв
В. А. Стрільчук