Справа № 930/2744/21
Провадження № 2/930/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2022 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Науменка С.М.

за участю секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи позивача - ОСОБА_1

свідка ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , у якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування житлового будинку належить будинок АДРЕСА_1 .

У будинку АДРЕСА_1 є зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, ОСОБА_3 , не проживає в житловому приміщенні понад три роки. Він веде аморальний спосіб життя де він є її не відомо.

З того часу відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться та ні на що не претендує.

Ніяких перешкод у проживанні відповідача нею не чинилося, він добровільно давно поїхав з будинку.

Реєстрація відповідача в будинку створює її перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, вона не може оформити субсидію, так як ОСОБА_3 прописаний в її будинку, він не працює і на нього нараховують дві мінімальні заробітні плати та відмовляють її в наданні субсидії.

З 2019 року вони з відповідачем не спілкуються, на її спроби домовитися з ним про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у її будинку не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування останнім житловим будинком немає.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , добре знає її родину. Ніхто із сторонніх осіб з родиною не проживав. ОСОБА_3 за даною адресою ніколи не бачила.

Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 .

Пояснення позивачки щодо того, що відповідач не мешкає за місцем реєстрації підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , добре знає її родину її достеменно відомо, що ОСОБА_3 , більше трьох років не проживає у вказаному будинку за адресою АДРЕСА_1 , але з місця реєстрації не знявся.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЖК України.

За змістом ст.156 ч.1 Житлового Кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач не є власником будинку, не проживає в ньому у строк понад 3 роки без поважних на те причин, та не бере участі в утриманні майна за місцем реєстрації, що порушує права власника, позивача.

При визнанні судом відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач тривалий час без поважних причин не проживає у зазначеному житловому будинку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення власником житлового будинку перешкод відповідачу у користуванні жилим приміщенням.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , оскільки відсутній у даному житловому приміщенні, не має речей у спірному житлі, не бере участі в утриманні майна за місцем реєстрації, чим перешкоджає власнику у здійсненні права користування та розпоряджання житловим приміщенням.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК України, ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.4, 81,77-83, 89, 95, 258, 263-265, 268, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: https://court.gov.ua/fair/ на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко