Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/12511/21

Провадження №2/712/738/22

15 листопада 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Солонька М.Ф.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи

16 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідачки про стягнення заборгованості за борговою розпискою, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 травня 2021 року між ним та ОСОБА_3 укладена розписка про отримання у борг кошти в сумі 609 000 грн. Відповідно до даної розписки відповідачка зобов`язалася повернути кошти в сумі 783 000 грн. до 31.05.2021 року, дана розписка була підписана відповідачкою в присутності позивача, має дату складання зобов`язання, повернення коштів та термін виконання. З метою врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогами, однак кошти на даний час не повернуті.

Просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача борг в сумі 783 000 грн.

27 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у редакції збільшених позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог посилається на те, що боргові зобов`язання брала на себе відповідачка, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та не для власних потреб. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 783 000,00 грн.

24 травня 2022 року відповідач ОСОБА_2 скерував до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилався на те, що грошові кошти в сумі 609 000,00 грн. були взяті в борг ОСОБА_3 21.05.2021 року та зобов`язувалась повернути 31.05.2021 року в сумі 783 000,00 грн., у зв`язку із чим між позивачем та відповідачем укладено договір позики, а на підтвердження передачі грошей написала розписку. Розписка була написана без свідків. Згідно свідоцтва про шлюб від 25.08.2012 року відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 11 квітня 2022 року по справі № 712/703/22 розірвано.

21.05.2021 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого остання отримала у позику грошові кошти у розмірі 609 000 грн. та зобов`язалася повернути до 31.05.2021 року з нарахуванням відсотків в сумі 783 000 грн. У встановлений строк відповідачка ОСОБА_3 свого зобов`язання не виконала, грошові кошти не повернула. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості.

Відповідач ОСОБА_2 не знав, чи отримувала взагалі кошти відповідач ОСОБА_3 та ніколи не просив отримувати відповідну позику в інтересах сім`ї, зокрема не давав своєї ні письмової, ні усної згоди на укладення відповідного договору чи отримання позики у розмірі, що виходить за межі дрібного побутового, про договірні відносини між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 , про дану позику він дізнався, отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , що викликало обурення, оскільки відповідач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 в період укладання вищезазначеного договору позики, фактично не вели подружнє життя, не мали спільного господарства та проживали окремо. Факт того, що відповідачі не проживали спільно з січня 2021 року можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Автомобіль BMW 435 XI, 2014 року був куплений ОСОБА_2 17.03.2020 року. Нотаріально посвідченою заявою від 17.12.2021 року відповідачка ОСОБА_3 зазначила, що даний автомобіль придбаний у особисту приватну власність ОСОБА_2 , за його особисті грошові кошти, які є його особистим збереженням (заощадженням). Причіп Бджілка 1993 року був придбаний 11.02.2002 року, тобто за 10 років до шлюбу.

25 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 3 293 000,00 грн.

07 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку обґрунтував тим, що 30.04.2021, 12.05.2021 та 21.05.2021 громадянка ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписки відповідно до яких відповідачка ОСОБА_3 отримала у позивача у борг кошти в розмірі 1 463 000,00 грн. (із зобов`язання повернути до 10.05.2021 кошти в сумі 338 000,00 грн., 25.05.2021 - 1 794 000,00 грн.), 308 000,00 грн. (із зобов`язанням повернути до 22.05.2021 - 378 000,00 грн.) та 609 000,00 грн. (із зобов`язувався повернути до 31.05.2021 783 000,0 грн.) відповідно. Загальна сума боргу становить 3 293 000,00 грн.

Вищевказані розписки від 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021 відповідають вимогам ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України.

Розписки від 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021, на які позивач посилається, як на доказ своїх вимог, підписані відповідачем ОСОБА_3 в його присутності, мають дату укладання, зобов`язання повернути кошти в певному розмірі та термін їх виконання, що відповідає вимогам цивільного законодавства України.

Договори позик (розписок від 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021) є укладеними з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, з вищевказаного вбачається, що між позивачем, та відповідачем ОСОБА_3 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021 були укладені договори позики (розписки від 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021), відповідно до яких позивач надав відповідачці ОСОБА_3 в борг грошові кошти, а відповідачка ОСОБА_3 зобов`язалася повернути вказані у розписках грошові суми.

Строк повернення коштів за договорами позики (розписки від 30.04.2021, 12.05.2021 та 21.05.2021) визначено - 10.05.2021/25.05.2021, 22.05.2021 та 31.05.2021 відповідно.

З метою врегулювання спору позивач неодноразово звертався до відповідачки ОСОБА_3 при особистих зустрічах, телефонних розмовах та 06.07.2021 письмово з вимогою виконання зобов`язання за вказаними договорами позик. В тому числі, були спроби домовитись мирно вирішити справу і з відповідачем ОСОБА_2 . Однак, зусилля виявились марними.

На час отримання коштів за вказаними борговими розписками від 30.04.2021,12.05.2021 та 21.05.2021 відповідачі проживали разом в шлюбі, укладеного 25.08.2012, в травні місяці 2021 року сім`єю виїжджали до Туреччини на спільний відпочинок.

Факт спільного проживання відповідачів впродовж 2021 року підтверджується Актом про фактичне проживання від 26.05.2022, який підписаний, окрім нього ще 6 особами. Тоді як Акт про фактичне проживання, наданий відповідачем ОСОБА_2 , підписаний лише 2 особами, одна з яких є сестрою відповідачки ОСОБА_3 .

Надана відповідачем ОСОБА_2 нотаріальна заява відповідачки ОСОБА_3 від 17.12.2021 щодо відсутності в неї майнових претензій до відповідача ОСОБА_2 та того, що автомобіль BMW 435X1, легковий купе 2014 року випуску, придбаний відповідачем ОСОБА_2 за особисті кошти, не заслуговує на увагу виходячи з того, що відповідачі перебували у шлюбі з 25.08.2012. вказаний автомобіль придбаний 17.03.2020, тобто після понад 8 років спільного подружнього життя. Жодних доказів на підтвердження факту володіння необхідними особистими коштами до моменту укладення шлюбу для придбання BMW 435X1 відповідачем ОСОБА_2 не надано. Враховуючи, що неповнолітній син відповідачів проживає з відповідачем ОСОБА_2 , то дані дії відповідача ОСОБА_3 направлені для збереження майна в родині. На час надання заяви від 17.12.2021 відповідачам були відомо про наявність вже судового провадження, що спричинило їх дії щодо продажу 3-х транспортних засобів 16.11.2021, 17.11.2021 та 16.12.2021.

Просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позик (розписки від 30.04.2021, 12.05.2021, та 21.05.2021) в розмірі 3 293 000,00 грн.

29 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував обгрунтованість підставу для надання ОСОБА_2 статусу відповідача відповідно до ст. 65 СК України у правовідносинах між позивачем та ОСОБА_3 з приводу отримання останньою позик за розписками 30.04.2021 року, 21.05.2021 року, 31.05.2021 року.

Вказував, що позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Кошти, отримані в борг дружиною та використані не в інтересах сім`ї не можуть бути стягнуті з чоловіка солідарно на підставі ст. 65 СК України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленій останнім у рішенні від 07.10.2020 по справі 752/7501/18 (провадження № 61-4114св20). Ні позивачем, ні відповідачем ОСОБА_3 не додано до належних та допустимих доказів того, що кошти в розмірі 2 380 000 грн. одержані за договором позики ОСОБА_3 та використані в інтересах сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 не знав, чи отримувала взагалі кошти відповідач ОСОБА_3 , та ніколи не просив отримувати відповідну позику, не давав своєї ні письмової, ні усної згоди на укладення відповідного договору чи отримання позики у розмірі, що виходить за межі дрібного побутового, про договірні відносини між позивачем та відповідачем дізнався, отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , що викликало обурення, оскільки відповідачі в період укладання вище зазначеного договору позики, фактично не вели подружнє життя, не вели спільне господарства та проживали окремо.

Відповідачі не проживали разом з січня 2021 року після того як відповідач ОСОБА_2 дізнався про те, що відповідач ОСОБА_3 31 грудня 2020 здала в ломбард золото чоловіка та сина на суму 88 965,00 грн. З кінця грудня 2021 року відповідачу ОСОБА_2 взагалі не відомо, де перебувала відповідачка ОСОБА_3 , а син залишився на утриманні батька.

Автомобіль BMW 435 XI, легкове купе 2014 року був придбаний ОСОБА_2 17.03.2020 року. Нотаріально посвідченою 17.12.2021 року відповідач ОСОБА_3 зазначила, що даний автомобіль придбаний в особисту приватну власність ОСОБА_2 , за його особисті гроші, які є його особистим збереженням (заощадженням). В травні 2020 року відповідачі дійсно разом возили свого сина на оздоровлення до Туреччини, оскільки мати не надала дозволу на самостійний вивіз сина батьком за кордон України. Витрати по подорожі вона платила за себе самостійно, а відповідач ОСОБА_2 оплатив за себе і сина. 19.05.2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був укладений договір на туристичне обслуговуванні якого ОСОБА_6 оплатив за себе і за сина ОСОБА_8 туристичного продукту 24 400,00 грн.

В супереч позиції позивача вказував, що позивачем з його особистої картки ОСОБА_9 за період вересень - жовтень 2021 року картку Монобанк відповідача ОСОБА_3 було здійснено шість переказів грошових коштів на різні суми. Позивач перераховував кошти на картку відповідача ОСОБА_3 наступними платежами: 30.09.2021 року 1150,00 грн.; 04.10.2021 року 412,00 грн.; 08.10.2021 року 1550,00 грн.; 08.10.2021 року 4350,00 грн.; 14.10.2021 року 800,00 грн.; 15.10.2021 року 1250,00 грн.

05 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду відповідь на відзив, яку обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_2 вводить суд в оману, оскільки відповідачі на час укладання розписок перебували у шлюбі. Надана відповідачем нотаріально завірена згода щодо відсутності майнових претензій по автомобілю, оскільки він придбаний за особисті кошти ОСОБА_2 нічим не підтверджена. Наданий договір відповідачем ОСОБА_2 не спростовує факту сімейного відпочинку.

14 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Шимановський А.В. скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що кошти за борговими розписками відповідач ОСОБА_3 брала в борг у позивача для власних потреб з метою заробітку, оскільки з чоловіком вона не проживала з січня 2021 року. Однак з позовними вимогами відповідач ОСОБА_3 не згідна, оскільки боргові розписки від 30.04.2021 року в сумі 1 794 000 грн. та від 12.05.2021 року в сумі 378 000 грн. були погашені позивачу в повному обсязі. По борговій розписці від 21.05.2021 року виникла заборгованість.

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом про стягнення заборгованості за борговою розпискою з ОСОБА_3 . Після подачі позовної заяви відповідач ОСОБА_3 сплатила частину боргу в розмірі 283 000 грн. і залишок заборгованості залишився 500 000 грн. В усній домовленості відповідач ОСОБА_3 з позивачем домовились, що решта боргу буде погашена на протязі місяця, після чого позивач забрав позовні вимоги з суду. Залишок заборгованості відповідач ОСОБА_3 не взмозі була погасити хворобою попала до лікарні на тривалий проміжок часу.

Автомобіль BMW 435 XI, легкове купе 2014 року був куплений відповідачем ОСОБА_2 за власні кошти, які йому дали батьки Інші автомобілі вона пригонила з США,розмитнювала та ремонтувала для клієнта, з метою заробітку за виконання своєї роботи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також зазначив, що з відповідачкою познайомились через спільних знайомих, вона позичала кошти для розвитку бізнесу, які повертала з відсотками, відносини були добрі. Гроші надавав особисто ОСОБА_10 , остання писала розписки. Мета позики це бізнес, а також ремонт у квартирі, спільний відпочинок. З ОСОБА_11 знайомий з осені 2021 року, коли вперше подав до суду позов до ОСОБА_10 , остання просила забрати позов, запевнила, що борг віддасть, у зв`язку з цим позов був відкликаний. Тоді він зустрічався з ОСОБА_11 і останній знав про борг.

Представник позивача адвокат Солонько М.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У поданному до суду відзиві представник відповідачки просив розглянути справу в її відсутність.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

23 листопада 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

23 грудня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

23 грудня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси витребувано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 за даними Єдиного державного демографічного реєстру.

14 березня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

17 березня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

27 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси повернуто до стадії підготовчого судового засідання у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

27 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси залучено в якості співвідповідача у справі ОСОБА_2 .

28 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено в частині накладення заборони відчуження належних ОСОБА_2 транспортних засобів BMW 435ХІ, легковий купе 2014 року та причіп Бджілка 1993 року.

29 квітня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено.

14 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву про забезпечення доказів задоволено частково.

14 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в редакції збільшення позовних вимог.

20 липня 2022 року постановою Черкаського апеляційного суду залишено без зміни ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 28 квітня 2022 року про забезпечення позову.

23 серпня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання сторін про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 30 квітня 2021року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до розписки від 30 квітня 2021р. ОСОБА_3 в день укладання розписки отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1463000 грн. та зобов`язалась повернути до 25.05.2021 року 338 000 грн. до 10.05.2021 року і 1794000 до 25 травня 2021 року, тобто сумарно повернути 2 132 000грн.

12 травня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до розписки від 12 травня 2021 року ОСОБА_3 в день укладання розписки отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 308000 грн та зобов`язалась повернути до 22 травня 2021 року суму в розмірі 378 000 грн.

21 травня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до розписки від 21 травня 2022 року ОСОБА_3 в день укладання розписки отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 609 000 грн та зобов`язалась повернути до 31.05.2021 року суму в розмірі 783 000 грн.

06 липня 2021 року ОСОБА_1 направлено лист-вимогу про повернення коштів, який ОСОБА_3 отримала особисто 08.07.2021 року.

11 квітня 2022 року рішенням суду розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , зареєстрований 25 серпня 2012 року. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки змінено на дошлюбне ОСОБА_13 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно від 20.09.2022 року № 310235834 власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки від 09.05.2022 року № 3433-2 Управління з питань державної реєстрації ЧМР у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (власник ОСОБА_2 ) станом на 09.05.2022 року зареєстрована 1 особа.

ОСОБА_3 є власником 1/5 частини домоволодіння АДРЕСА_3 .

Відповідно до актів від 09.05.2022 року та 19.05.2022р. ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з з січня 2021 року.

В квартирі за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 проживала до вересня 2021 року, що підтверджено актом про фактичне проживання особи від 26 травня 2022 року .

З наданої характеристики учня ОСОБА_14 4-І класу Черкаської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 3 вбачається, що за період з 2021-2022 року його мати, ОСОБА_3 відвідувала школу у вересні.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2022 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_14 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку.

Відповідно до довідки «НАІС ДДАІ» МВС України ОСОБА_2 є власником автомобіля BMW 435XI 2979, (2014), сірий, д.н.з. НОМЕР_1 з 17.03.2020 року, ПР Бджілка, (1993), сірий НОМЕР_2 з 12.11.2002 року. Належний з 16.09.2019 року автомобіль SUBARU XV CROSSTREK 1995, (2013), синій, д.н.з. НОМЕР_3 відчужений з 16.12.2021 року.

Відповідно до довідки «НАІС ДДАІ» МВС України ОСОБА_3 є власником автомобіля SUBARU OUTBACK 3630, (2019), червоний, д.н.з. НОМЕР_4 , автомобіля JEEP RENEGADE 2360, (2015), чорний, д.н.з. НОМЕР_5 . З 16.11.2021 року власником автомобіля JEEP RENEGADE 2360, (2015), чорний, д.н.з. НОМЕР_5 на підставі договору купівлі-продажу стала ОСОБА_15 . З 17.11.2021 року власником автомобіля SUBARU OUTBACK 3630, (2019), червоний, д.н.з. НОМЕР_4 на підставі договору купівлі-продажу став ОСОБА_16 .

17.12.2021 року заявою ОСОБА_3 посвідченою приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В. , зареєстровано в реєстрі за № 11827, підтверджено про те, що автомобіль BMW 435XI 2979, (2014), сірий, д.н.з. НОМЕР_1 з 17.03.2020 року набутий ОСОБА_2 в період шлюбу за його особисті кошти.

19.05.2021 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_17 був укладений договір на туристичне обслуговування ОСОБА_18 та неповнолітнього ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_19 пояснила, що дружила з ОСОБА_10 з 2000 року, весною 2021 року ОСОБА_10 приїзджплп та поспішала на сімейне свято, два рази літом липень і серпень 2021 рік і раз восени вересень-жовтень приїжджала до ОСОБА_20 і вона виходила з адреси спільного проживання з чоловіком в АДРЕСА_4 перший під`їзд. У травні 2021 року ОСОБА_10 спільно відпочивала сім`єю в Туреччині. ОСОБА_10 казала, що офіційно не працює, сім`ю забезпечував чоловік. Близько не були знайомі. ОСОБА_10 позичала у позивача гроші і повертала, потім позичила і не повернула, на позику вона давала згоду, мета позики їй точно не відома, казала, що в неї є можливість брати талони на пальне.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 пояснив, що знайомий з ОСОБА_10 як її кредитор. Остання розповідала про сім`ю з ОСОБА_11 , нічого поганого не казала, коли ОСОБА_10 привозив кошти, під`їжджав до 9-поверхівки у Дахнівці, 1 під`їзд від дороги, можливо був у 2021 році. Марині кошти надавав для бізнесу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що постійно проживав у квартирі знайомої по АДРЕСА_3 йому також заборгувала кошти. З 2018 року до літа точно, можливо восени 2021 року регулярно бачив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у дворі по вул. Канівській як подружжя, батьки її представляли як невістку. ОСОБА_10 у свідка позичила кошти на бізнес, з її слів на придбання пального з метою перепродажу, одного разу борг повертала, потім знову позичила.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 пояснив, що сім`ю відповідача знає з шкільних років, проживає по сусідству. Знає ОСОБА_10 , спільно відпочивали з сім`єю до середини 2021 року, зі слів ОСОБА_10 мали спільний бюджет. ОСОБА_10 у свідка позичила кошти кошти в березні 2019 чи 2020 року на лікування матері і навчання ОСОБА_24 , відповідача при цьому не було.

Допитана в якості свідка ОСОБА_25 пояснила, що вона в такій же ситуації, як і позивач, ОСОБА_10 в 2021 році проживала з ОСОБА_11 , вели господарство, разом відпочивали, як родина, зі слів ОСОБА_10 їй чоловік купив машину, були гарні стосунки. ОСОБА_10 також заборгувала свідку кошти.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що з відповідачем разом працювали, по АДРЕСА_4 ОСОБА_11 в 2021р році проживав з січня до 6,7 місяця, там проживав син відповідача, ОСОБА_10 не проживала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_26 пояснила, що вона сестра ОСОБА_10 , відповідачі не проживали сім`єю з початку 2021 року, з їх сином спілкується, в гостях у відповідача бувала десь раз на місяць, квартира трикімнатна з початку року речей сестри там не було. З кінця 2021 року з сестрою не спілкувалась, її місце проживання не відоме. Також знає зі слів сестри про те, що вона не проживала з чоловіком з початку 2021 року. З позивачем знайома і він допоміг з купівлею криптовалюти, також сестра давала йому кошти для купівлі криптовалюти. Про спільний відпочинок у 2021 році не обізнана.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

Згідно з вимогами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання.

Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Укладення договору позики підтверджено наданням розписки, що передбачено ч.2 ст.1047 ЦК України. Підписанням розписки, відповідач у повному обсязі розумів наслідки взяття на себе боргових обов`язків та проти них не заперечував. Вказаний договір не визнаний недійсним, отже є чинним, а тому підлягає до виконання та відмова від договірних зобов`язань в односторонньому порядку не допускається.

Зміст розписки чітко визначає отримання коштів саме у борг та обов`язок відповідача повернути позичені кошти в строку визначені договором, отже, такі умови договору є результатом домовленості сторін, що відповідає п. 3 ст. 3 ЦК України.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідачка ОСОБА_3 не довела належними доказами того факту, що після написання нею розписок від 30.04.2021 року, від 12.05.2021 року, від 21.05.2021 року вона повернула позивачу суму, вказану у цих розписках.

Оригінали розписки від 30.04.2021 року, від 12.05.2021 року, від 21.05.2021 року надані для суду для огляду, тому наявність даних розписок у позивача свідчить про невиконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору позики, тому встановленим є факт невиконання вказаних у розписках грошових зобов`язань, що виникли з договорів позики, їх розмір, факт прострочення, - що є підставою як для стягнення суми боргу.

Оригінал боргового документа знаходяться у позикодавця, що свідчить про невиконання позичальником умов договору позики, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 25 квітня 2012 р. № 6-24цс12.

З огляду на вказані вище норми права, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи та надані докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 30 квітня 2021 року в сумі 2 132 000 грн., за договором позики від 12 травня 2021 року 378 000 грн., за договором позики від 21 травня 2021 року в сумі 783 000 грн., всього стягнути 3 293 000 грн.

В частині вимог стягнення заборгованості з ОСОБА_18 суд приходить до висновку.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Так у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13 викладено правовий висновок, що договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя у разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім`ї, а на інші потреби, не створює обов`язків для іншого з подружжя.

У постанові від 20 лютого 2013 року у справі № 6-163цс12 Верховний Суд України дійшов висновку, що факт використання отриманих грошові кошти в інтересах сім`ї не підтверджені відповідними доказами, а також не з`ясовано чи надавала дружина у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2012 року у справі № 6-88цс12 вказав, що договір укладений одним із подружжя, створює обов`язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім`ї. Якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сім`ї, він не створює обов`язку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається та відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

В судовому засіданні позивачем не доведено, що кошти надавались ним в борг ОСОБА_3 за договорами, укладеними останньою в інтересах сім`ї.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 був обізнаний про факт отримання вказаних у позовній заяві позик, а також надавав згоду на те, щоб дружина брала такі позики у зв`язку з цим відсутні підстави для виникнення у подружжя солідарного обов`язку щодо повернення боргу.

З показів свідків та зібраних у справі письмових доказів не підтверджено з достовірністю, що одержані за договорами позики кошти були використані саме для потреб сім`ї.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_18 .

При зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, тому до стягнення з відповідача ОСОБА_3 в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 11 350 грн., що становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня в 2021 року ( 2270*5).

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266, 352-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_18 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30 квітня 2021 року в сумі 2 132 000 грн., за договором позики від 12 травня 2021 року 378 000 грн., за договором позики від 21 травня 2021 року в сумі 783 000 грн., всього стягнути 3 293 000 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_18 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 11 350 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 25 листопада 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_5 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8