Справа №752/2372/22
Провадження № 2/752/5360/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.08.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участі секретаря Ракоїд Є.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Тандем ЛТД» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього суму боргу у розмірі 29 070,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Тандем ЛТД» згідно договору позики грошових коштів №СОВ 2 від 04.03.2020 року передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 30 000,00 грн як співробітнику відділу маркетингу.

Зазначає, що відповідно до п.4.2. Договору, позика повертається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця, шляхом щомісячних відрахувань із заробітної плати працівника у розмірі 50% починаючи з 7 числа кожного місяця і до повного погашення позики.

Позивач посилається на те, що відповідно до п.3.2. Договору, при звільненні позичальника до погашення суми отриманої позики він зобов`язаний повернути непогашену суму позики до моменту звільнення.

Станом на день подачі позову відповідач звільнений із штату працівників. Борг в розмірі 29 070,64 грн на дату звільнення та по день подачі позову не погасив, чим порушив взяті на себе згідно п.3.2. умов Договору зобов`язання.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.05.2022 року прийнято справу до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.03.2020 року між ТОВ «Тандем ЛТД», як позикодавцем, та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір позики грошових коштів №СОВ 2, відповідно до п.1.1. якого, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 30 000,00 грн, а останній зобов`язується їх повернути в порядку, передбаченому умовами цього договору, проте в будь-якому випадку до закінчення строку позики, обумовленого в п.3.1. Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору, позикодавець зобов`язується перерахувати грошові кошти на картковий рахунок позичальника на протязі двох днів з моменту підписання договору.

Відповідно до п.3.1. Договору, термін надання позики позичальнику вважати - момент повного погашення.

Згідно з п.3.2. Договору, при звільненні позичальника до повного погашення суми отриманої позики він зобов`язаний повернути непогашену суму позики до моменту свого звільнення.

Пунктом п.4.1 Договору передбачено, що після закінчення терміну, зазначеного в п.3.1 цього договору, позичальник зобовязується протягом 7 днів повернути суму позики у повному розмірі позикодавцеві.

Відповідно до п.5.1. Договору, договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до моменту повного погашення позики.

Судом також встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «Тандем ЛТД» від 23.10.2020 року №4-я ОСОБА_1 звільнено з посади фахівця з продажу Шоу-рум за угодою сторін згідно п.1. ст.36 КЗпП України з 23.10.2020 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В той же час, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови, договір вважається неукладеним.

Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики.

Законодавством визначено, що момент переходу права власності на предмет позики залежить від того, що саме передається позичальникові за договором. Право власності на готівкові грошові кошти виникає у позичальника в момент фактичної передачі йому таких коштів позикодавцем.

Відповідно до п.2.1. Договору, позикодавець зобов`язується перерахувати грошові кошти на картковий рахунок позичальника на протязі двох днів з моменту підписання договору.

В той же час, позивачем не надано доказів того, що ним було перераховано на картковий рахунок позичальника грошові кошти у сумі 30 000,00 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження надання відповідачу позики, обумовленої договором, а саме перерахування грошових коштів на картковий рахунок, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем ЛТД» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя