РІШЕННЯ

Іменем України

09.11.2022 Справа №607/12537/22 Провадження № 2/607/3198/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Семенець Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

16.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від фактичних шлюбних відносин у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що дитина сторін з народження проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо утримання доньки між сторонами не досягнуто. Відповідач з березня 2022 року у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча є фізично здоровим, матеріальне становище дозволяє йому виділяти кошти на утримання дитини, оскільки відповідач займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований як фізична особа-підприємець.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

06.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 09.11.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

20.10.2022 відповідач ОСОБА_2 подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Разом з тим просив встановити граничну межу стягнення, зазначивши у рішенні, що розмір 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів не повинен перевищувати одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що у подальшому позивач не позбавлена можливості у разі появи додаткових витрат на дитину вирішити питання про його участь у забезпеченні таких витрат добровільно або в судовому порядку.

У судове засідання 09.11.2022 позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Правом подання відповіді на відзив позивач не скористалась.

У судове засідання 09.11.2022 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Дитина сторін проживає разом з позивачем, що визнавалось та не заперечувалось сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домовленості щодо утримання дочки між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку з березня 2022 року не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку.

Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2618 грн.

Так, з відзиву судом встановлено, що ОСОБА_2 не заперечував, що має достатній рівень фінансового забезпечення, який дозволяє йому сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

Про незадовільний стан здоров`я, наявність на утриманні інших осіб та існування інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, відповідач не зазначив та докази на підтвердження цих обставин суду не надав.

За таких підстав суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дитини сторін аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

Щодо вимоги відповідача про зазначення максимальної межі розміру аліментів суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому з метою забезпечення гарантій дитини на належне утримання законодавець встановив такі поняття як «мінімальний гарантований розмір аліментів» та «мінімальний рекомендований розмір аліментів».

Разом з тим будь-яких обмежень щодо встановлення максимальної межі розміру аліментів під час розгляду справи за правилами позовного провадження законодавець не визначив. Не віднесене встановлення таких обмежень і до дискреційних повноважень суду.

З урахуванням викладеного суд не вбачає правових підстав при визначенні розміру аліментів на утримання дитини сторін зазначати, що такі аліменти не можуть перевищувати одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 192 СК України відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн 40 коп.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 247 ч. 2, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 14.11.2022.