Справа № 182/5868/21
Провадження № 2/0182/368/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.12.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С ТА Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

З вересня 2013 року по травень 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем по справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . Дитина проживає з нею за місцем її реєстрації та перебуває на її повному забезпеченні. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року по цивільній справі № 182/6881/14-ц, за її позовом з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 500 грн.00 коп., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року і до повноліття дитини. На даний час аліменти в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно є недостатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини та суперечить зазначеним нормам СК України, яким передбачено, що розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тому, вона змушена звернутися до суду та просить змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її користь, на підставі судового рішення від 28 листопада 2014 року по справі № 182/6881/14-ц на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісяця, на 1/4 частину усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.11-12).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідач про розгляд справи був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.18), своїм правом визначеним ст.178 ЦПК України щодо подання відзиву на позовну заяву, скористався та 01 листопада 2022 року на адресу суду від його представника надійшов відзив на позовну заяву (а.с.22-26), згідно якого зазначає наступне. Так, у відповідності до вимоги чинного законодавства, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей. Однак, відповідач немає можливості сплачувати таку суму аліментів, оскільки матеріальний стан його погіршився у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітну (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 листопада 2021 року і до повноліття дитини. Тому, у разі прийняття рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини, складається така ситуація, що з відповідача в сукупному розмірі стягнуті аліменти будуть складати 1/2 половину всіх доходів. Крім цього, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2 має незадовільний стан здоров`я зі встановленим діагнозом: тендиноз зв`язки наколінника (запалення сухожилля, що з`єднує гомілку кістки з колінною частиною), меніскопія (захворювання, при якому відбувається дегенеративні зміни колінного суглобу, що викликає порушення його функціонування), синовііт (запалення синовіальної оболонки, при якому суглоб набрякає через скупчення синовіальної рідини), остеоартроз (дистрофічне захворювання суглобів, яке розвивається через дегенерацію суглобового хряща). Тому, у зв`язку з наявними захворюванням потребує хірургічного втручання, вартість якого в середньому складає 40 000 грн. 00 коп. Таким чином, відповідач, усвідомлюючи свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини, проти задоволення позову щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заперечує і просить суд винести рішення суду щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 400 грн. 00 коп. щомісяця, з подальшою індексацією, з дня набрання рішення суду законної сили.

Позивачка своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством на подання відповіді на відзив, не скористалася, будь-які заяви чи клопотання від неї на адресу суду не надходили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, що відповідає положенням та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як встановлено судом, сторони з вересня 2013 року по травень 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відповідності до матеріалів справи, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка, видана 26 серпня 2021 року квартальним комітетом № 6 (а.с.7). Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року по цивільній справі № 182/6881/14-ц за позовом ОСОБА_1 , з відповідача були стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 500 грн.00 коп., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2014 року і до повноліття дитини (а.с.4).

Відповідно до ст.51 Конституції України, дитинство являється об`єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст.192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст.182 СК України, тобто, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч.2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому, право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). В будь-якому випадку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. При цьому суд також бере до уваги, що з огляду на положення п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи: матеріального положення сторін; тієї обставини, що, у відповідності з п.1ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок утримувати дитину є в рівній мірі обов`язком як батька, так і матері, суддя вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд при визначенні вищевказаного розміру, виходив з наступного.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому судом, при визначенні вищевказаного розміру аліментів, була врахована та обставина, що з відповідача, на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року, було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А також судом врахована та обставина, що матеріальне становище відповідача погіршилось, у зв`язку з його станом здоров`я, яке потребує лікування та операційне втручання.

За вказаних обставин, позов слід задовольнити частково, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги.

Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню, на підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати в дохід держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.cт.180-182, 184 СК України, ст.ст.19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН - НОМЕР_2 ), на підставі судового рішення від 28 листопада 2014 року по справі № 182/6881/14-ц на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісяця, на 1/6 частину усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн.) 40 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал