Номер провадження: 22-ц/813/6191/22
Справа № 504/2410/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельними ділянками, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та затвердження порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом про визначення порядку користування земельними ділянками. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за договором дарування від 08.08.2002 року прийняв в дар 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Разом з частиною будинку до нього перейшло право користування земельною ділянкою площею 500 кв.м 25.11.2009 року позивачеві видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0640 га, кадастровий номер :03:002:0159 за вказаною адресою, однак з моменту отримання права власності на землю між ним та співвласником домоволодіння ОСОБА_2 стали виникати конфлікти з приводу користування земельними ділянками, у зв`язку із чим позивач звернувся із зазначеними вимогами до суду (а.с. 24-25).

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву, у якій просила: визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0159 ОСОБА_1 та скасувати державну реєстрацію права на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному земельному кадастрі; затвердити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути із відповідача судові витрати, та встановити порядок виконання судового рішення. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у лютому 2020 року позивачці стали відомі обставини щодо порушення права користування земельною ділянкою, а саме: неможливість оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку у зв`язку із невідповідністю фактичних меж земельної ділянки ОСОБА_1 правовстановлюючим документам та документам землеустрою (а.с. 67-71).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

26 січня 2022 року, не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для її скасування. Апелянт також зазначає, що судом безпідставно було залишено позовну заяву без розгляду у зв`язку із неодноразовою неявкою позивача у судове засідання, оскільки 24 червня 2021 року ОСОБА_1 було направлено на адресу суду заяву про проведення розгляду цивільної справи без його участі (а.с. 194-198).

09 листопада 2022 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Кукало Олени Миколаївни, в якому представник відповідача зазначила, що матеріалами справи підтверджується, що у судові засідання 08 вересня 2021 року та 03 листопада 2021 року позивач за первісним позовом та представник ОСОБА_1 не з`явилися, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість залишення без розгляду позову ОСОБА_1 . Також представник відповідача вказала на те, що представником апелянта не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів неможливості надання висновку судової експертизи, проведеної на замовлення позивача. З огляду на це, представник відповідача просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2021 року без змін.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про час та порядок проведення судового засідання 10 листопада 2022 року повідомлені належним чином. Клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції сторони до суду не подавали. 04 листопада 2022 року представник апелянта подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності. 09 листопада 2022 року у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача також просила розглянути справу за відсутності її та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що первісний позивач ОСОБА_1 та його представник повторно не з`явились до суду, чим зловживають процесуальними правами та затягують розгляд справи, а тому суд вважав за необхідне залишити первісну позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача (а.с. 183 зворот).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що суд фактично позбавив позивача процесуального права на отримання важливого доказу у справі, а саме експертного висновку, не забезпечив процесуальні права всіх учасників справи та не дотримався порядку розгляду заяви щодо експертизи, а тому, на його думку, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 198).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав до суду заяву про призначення судової земельно-технічної експертизи, на розгляд якої просив поставити наступні запитання: 1) Яка площа земельних ділянок, що перебувають у користуванні співвласників домоволодіння? 2) Чи відповідає фактичне розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів? 3) Чи є технічна можливість встановлення земельного сервітуту на спірній земельній ділянці? Надати варіанти встановлення земельного сервітуту. 4) Визначити можливі варіанти порядку користування земельними ділянками. Крім того, представник позивача просив доручити проведення судової будівельно-технічної експертизи судовому експерту Скибінській Тетяні Михайлівні (а.с. 34-35).

В судовому засіданні 28 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 заявив про наявність клопотання про призначення експертизи та просив його розглянути. Представник відповідача ОСОБА_4 з даного приводу зазначив, що отримав клопотання представника позивача напередодні у коридорі суду та просив відкласти судове засідання для надання своїх питань по експертизі, а також зазначив, що сторона відповідача надасть акт для дослідження експерта по ряду питань, які збігаються з питаннями позивача (а.с. 58 зворот). Суд першої інстанції, радячись на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідача та визначив наступною датою судового засідання 25 листопада 2019 року (а.с. 59).

22 листопада 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про відвід судді Вінської Н.В. (а.с. 63-64), яка ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 листопада 2019 року була визнана необґрунтованою, провадження у справі було зупинено до вирішення питання про відвід та передано заяву відповідачки до канцелярії суду в порядку ст. 33 ЦПК України (а.с. 66).

14 квітня 2020 року відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом, до якого було додано витяг з реєстру та свідоцтво про право власності на житловий будинок ОСОБА_2 (копія) (а.с. 72-73), технічний паспорт на будинок ОСОБА_2 , (копія) (а.с. 74-79), договір купівлі-продажу частки житлового будинку від 21 січня 1977 року (копія) (а.с. 80), витяги з рішень Красносільської сільсьої ради Комінтернівського району від 19 грудня 2015 року та від 12 квітня 2013 року (копії) (а.с. 81-83), лист ТОВ «Регіональна землевпорядна компанія» (а.с. 84-85), план кадастрового знімання щодо земельних ділянок, на яких розташовані будинки за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 (оригінал) (а.с. 86), план фактичної межі земельної ділянки ОСОБА_1 та меж, внесених до кадастру (оригінал) (а.с. 87), договір про проведення інженерно-геодезичних вишукувань (копія) (а.с. 88), технічний звіт по кадастровому зніманню земельної ділянки ОСОБА_2 (копія) (а.с. 89-112), технічні умови на виготовлення технічної документації та реконструкції водомірного вузла ОСОБА_2 (копія) (а.с. 113-114), витяг з Державного реєстру щодо скасування права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 115), технічний паспорт на житловий будинок ОСОБА_1 (копія) (а.с. 116-118), договір дарування 1/2 частини житлового будинку від 08 серпня 2002 року (копія) (а.с. 119-120), державний акт на земельну ділянку ОСОБА_1 (копія) (а.с. 121-122), додаток до Акту встановлення в натурі меж земельної ділянки від 27 липня 2009 року (копія) (а.с. 123).

05 жовтня 2020 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області провадження у справі було поновлено (а.с. 131).

В подальшому, представник відповідача надав копію висновку судової будівельно-технічної експертизи №20-2005/2020 від 31 липня 2020 року. На вирішення експертизи були поставлені наступні запитання: 1) Встановити чи відповідають фактичні межі земельної ділянки площею 0,0640 га, кадастровий номер :03:002:0159, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам землеустрою? 2) Чи відповідають приміщення будівлі літ. «А» за даресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_5 , правовстановлюючим документам на земельну ділянку та документам з технічної інвентаризації об`єкту нерухомості? 3) Якщо порушення існують, то чи мають вони негативний вплив на можливість використання земельної ділянки та можливість розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0685 га, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 .? 4) Визначити варіанти порядку користування земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 152 зворот).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Статтею 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Враховуючи довготривалий розгляд даної справи, сторона позивача не була позбавлена можливості самостійно звернутися до експертної установи для отримання відповідного експертного висновку для подальшого подання його до суду, однак своїм процесуальним правом не скористалася. При цьому, обставини, які б вказували на обов`язковість призначення саме судом експертизи, відсутні. При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання апелянт на непризначення судом експертизи як на підставу скасування ухвали суду першої інстанції про залишення первісного позову без розгляду, оскільки це впливає на оцінки законності прийнятого процесуального рішення, а інших доводів апеляційна скарга в цій частині не містить.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання неодноразово переносилися з різних підстав. Так, зокрема, відповідно до довідки від 07 квітня 2021 року слухання справи №504/2410/17 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному (а.с. 142). 21 червня 2021 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що 21 червня 2021 року був вихідним днем, розгляд справи відкладено на 25 червня 2021 року (а.с. 144). 25 червня 2021 року представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 148-149). Однак, у зв`язку із відсутністю електроенергії в приміщенні суду розгляд справи не відбувся. Прибув за викликом представник відповідача. Судове засідання перенесено на 08 вересня 2021 року (а.с. 145). 08 вересня 2021 року розгляд справи було відкладено на 03 листопада 2021 року у зв`язку із неявкою позивача (а.с. 177).

Згідно з довідкою від 03 листопада 2021 року фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України (у зв`язку із неявкою сторін) (а.с. 182). Того ж дня, представник відповідача подала заяву, в якій просила первісний позов залишити без розгляду у зв`язку із неодноразовою неявкою ОСОБА_1 до суду (а.с. 181).

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Про судові засідання 08 вересня 2021 року та 03 листопада 2021 року представник позивача сповіщався секретарем судового засідання за допомогою телефонограм 11 серпня 2021 року (а.с. 173) та 19 жовтня 2021 року (а.с. 180) відповідно. Разом з тим, жодних заяв ні від позивача, ні від його представника на зазначені судові засідання (щодо розгляду справи без їх участі або ж про перенесення розгляду), як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції не надходило, причини неявки сторони позивача суду не повідомлено.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, від 10 лютого 2022 року в справі № 756/16448/18, від 30 червня 2022 року в справі №461/1190/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи належне повідомлення сторони позивача про дату, час та місце розгляду справи, неявку двічі поспіль у судові засідання та відсутність заяв/клопотань про розгляд справи за їх відсутності та неповідомлення про причини неявки в судові засідання, що були призначені на 08 вересня 2021 року та 03 листопада 2021 року, враховуючи також тривалість розгляду даної справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо залишення первісного позову без розгляду.

Таким чином, враховуючи вище викладене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький