Провадження № 2/742/476/22
Єдиний унікальний № 742/218/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Шептун В.В., Сороки Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року у справі №2/742/1190/21 (єдиний унікальний №742/2566/21) було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3500 грн. до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 липня 2021 року. Відповідно до довідки про доходи №50.1/8069/01-14 від 08.12.2021, вбачається що середня отримувана позивачем заробітна плата являється близько 10 593 грн. 60 коп. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від попереднього шлюбу у ОСОБА_4 є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої помер. Тож перебуваючи у шлюбі на позивача ліг обов`язок щодо утримання дружини та її дочки, яка не має можливості отримувати аліменти та на даний час є неповнолітньою. Крім того, позивач надає матеріальну допомогу батькам: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які являються пенсіонерами та мають захворювання, на що вказують виписки із медичних карт амбулаторного хворого. Тож отримуваний позивачем дохід з врахуванням вирахуваних аліментів є недостатнім для забезпечення нормального рівня проживання тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми 3500 грн. на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання чинності рішення суду. Крім того, просить відкликати із Прилуцького міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист, виданий на виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду від 10.11.2021 у справі №2/742/1190/21 (єдиний унікальний №742/2566/21), відповідно до якого було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі 3 500 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13 січня 2022 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.

Ухвалою Прилуцького міськрайоннго суду Чернігівської області від 14 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 28 листопада 2022 року.

Позивач та його представник адвокат Ткаченко Н.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, представник заявив про подання доказів понесених у зв`язку з розглядом справи в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог категорично заперечила, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Відповідно до письмового відзиву відповідач свої заперечення мотивує тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , має з ним спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 21 вересня 2020 року шлюб між ними було розірвано. У зв`язку з несистематичною сплатою аліментів, їх недостатністю для утримання та виховання дочки подала позов про стягнення аліментів, у позовній заяві було обґрунтовано зазначений розмір аліментів, доданий відповідний розрахунок, надані відповідні докази, які ОСОБА_1 не спростовувались та не заперечувались. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Позивач рішення не оскаржував та воно набрало законної сили. На даний час позивач, звернувшись до суду 13 січня 20223 року просить суд змінити (зменшити) розмір стягуваних аліментів з твердої грошової суми у розмірі 3 500 грн. на місяць до ј частини всіх видів доходів, проте зазначене не відповідає ч.3 ст. 181 СК України відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, у зв`язку з чим вимога позивача про зміну способу стягнення аліментів не відповідає вимогам матеріального права. Крім того, позов про зміну розміру аліментів позивач подав через місяць після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів. Не спромігшись під час судового розгляду справи про стягнення аліментів, спростувати аргументи ОСОБА_2 щодо майнового стану, позивач намагається уникнути виконання судового рішення та фактично його переглянути. Також, зазначає, що факт одруження не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не впливає на можливість сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі. Доказів того, що дружина є непрацездатною, чи з інших причин перебуває на утриманні позивача не надано. Матеріальний стан позивача у зв`язку з одруженням міг як погіршитись, так само покращитись. Також не впливає на матеріальний стан позивача наявність у нової дружини позивача дитини від попереднього шлюбу, адже хоч її батько помер дана дитина - ОСОБА_5 , отримує або пенсію по втраті годувальника - батька, або за відсутності у батька необхідного для призначення пенсії стажу - відповідну державну допомогу. Щодо надання позивачем матеріальної допомоги своїм батькам, то позивачем не надано жодних доказів. Батьки позивача мають власний постійний дохід - пенсію за віком, що підтверджується наданими позивачем копіями їх пенсійних посвідчень. Батьку позивача ОСОБА_7 належить декілька сільськогосподарських земельних ділянок, які він передав в оренду та отримує додатковий дохід. Мати позивача ОСОБА_6 в 2020 році придбала квартиру в місті Прилуки, що свідчить про її достатньо гарний матеріальний стан, що спростовує необхідність надання їй матеріальної допомоги. Отже позивачем не доведено, що його матеріальне становище істотно погіршилось, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти в уже визначеному розмірі, тому у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити. Щодо позовних вимог про відкликання судового рішення Прилуцького міськрайонного суду від 10 листопада 2021 року у справі №742/2566/21 про стягнення аліментів зазначає, що жодним законом України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Розмір аліментів, який був присуджений судом до стягнення, до набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру аліментів, не підлягає зміні та має бути сплачений платником аліментів у повному обсязі. Крім того, просить стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. (а.с.27-30).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 11 липня 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14 зворот).

21 жовтня 2020 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.12, зворот).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3 500 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.07.2021 (а.с.17, 18).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12 січня 2022 року, відкрито виконавче провадження №68121362 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 3 500 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.07.2021 (а.с.37).

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31 січня 2022 року, по виконавчому провадженню №68121362, борг станом на 01.01.2022 становить 21 000 грн. (а.с.38).

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів №19.14-32/15 від 27 січня 2022 року ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по грудень 2021 року включно аліментів на утримання дочки ОСОБА_8 не сплачував (а.с.39).

Згідно копії довідки про доходи ОСОБА_1 , який працює в АТ «Чернігівобленерго», загальна сума доходу за період з 08 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року, за винятком аліментів, становить 49 136 грн. 09 коп. З січня 2022 року по квітень 2022 року - 37577 грн. 24 коп. та з травня 2022 року по 01 липня 2022 року - 25932 грн. 42 коп. (а.с.6, 72-73).

Згідно копії свідоцтва про одруження від 06 січня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 06 січня 2022 року (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5 , батьками якої записані ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с.13 зворот).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 помер (а.с.13).

Відповідно до копії довідки Структурного підрозділу «Міжнародний фаховий коледж моди і дизайну» від 30 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_5 , 2005 року народження є студенткою ІІ курсу денної форми навчання Структурного підрозділу «Міжнародний фаховий коледж моди і дизайну» ВНЗ «Київська Академія перукарського мистецтва». Термін навчання з 01 вересня 2020 року (наказ про зарахування №1 від 31 липня 2020 року) по січень 2024 року. Спеціальність - «Дизайн». Спеціалізація - «Перукарське мистецтво та декоративна косметика». Навчання платне Стипендію не отримує з початку навчання (а.с.15).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 13 квітня 2011 року ОСОБА_7 призначено пенсію за віком - довічно (а.с.16).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 23 березня 2009 року ОСОБА_6 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.16).

Відповідно до копії виписки №365 із медичної карти стаціонарного хворого від 24.02.2021 ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 12.02.2021 по 24.02.2021 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 3 ступінь, гіпертензивне серце, постінфарктний та дифузний кардіосклероз (а.с.9, зворот).

Відповідно до копії виписки №1950 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.10.2020 по 12.10.2020 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 3, гіпертензивне серце (а.с.10, зворот).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2020 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Крім того, ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу (зменшення) стягнення аліментів, позивач посилається на те, що на даний час його матеріальний стан сильно змінився, проте не надав доказів про погіршення свого матеріального становища.

Посилання позивача та його представника в судовому засіданні на те, що він з 01 липня 2022 року звільнений з роботи, не заслуговує на увагу, оскільки звільнення з робот и мало місце після звернення до суду з даним позовом (13 січня 2022 року) та вказана обставина не була підставою позову.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

Навпаки, уклавши шлюб з ОСОБА_4 його майновий стан міг як погіршитись так і покращитись. Зміна сімейного стану позивача, а саме одруження, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки зазначений факт не свідчить про погіршення його матеріального стану та не впливає на можливість сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі. Доказів, що дружина є непрацездатною, чи з інших причин перебуває на утриманні позивача не надано. Також не впливає на матеріальний стан позивача наявність у нової дружини позивача дитини від попереднього шлюбу, оскільки дана неповнолітня дитина - ОСОБА_5 отримує або пенсію по втраті годувальника, а за відсутності у її батька необхідного для призначення пенсії стажу - відповідну державну допомогу

Дотого ж утримання падчерки позивачем є його правом, а не обов`язком, а тому ця обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи позивача, про те, що на його утриманні перебувають батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є непрацездатними за віком та потребують його утримання, самі по собі не є достатньою підставою для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів. Позивачем не подано доказів про потребу батьків у матеріальній допомозі та про те, що він не спроможний надавати таку допомогу. Крім того, суд враховує, що батьки позивача будучи пенсіонерами за віком отримують пенсію. Дані про те, що ця пенсія є меншою, аніж законодавчо встановлений мінімум, матеріали справи не містять. Також суд приймає до уваги, той факт, що мати позивача ОСОБА_6 15 квітня 2020 року придбала квартиру АДРЕСА_2 (а.с.40, зворот).

Крім того, виписки із медичних карток батьків, свідчать про те, що факт їх хвороби існував ще до винесення рішення суду від 10 листопада 2021 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Фактично, доводи позовної заяви зводяться до незгоди із рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року, але в такому разі позивач мав реалізувати свої права шляхом його апеляційного оскарження в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Суд вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують зміну його майнового стану в бік погіршення, та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з укладенням шлюбу та перебуванням на його утриманні нової сім`ї та батьків. Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та суперечитиме її інтересам.

Щодо позовної вимоги про відкликання судового рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відкликання з виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, розмір аліментів, який був присуджений судом до стягнення, до набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру аліментів, не підлягає зміні та має бути сплачений платником аліментів у повному обсязі.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на доньку ОСОБА_3 , з твердої грошової суми на частку від його доходу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу стягнення аліментів.

Стаття 192 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, зокрема, таких як: зміна матеріального або сімейного стану.

При цьому право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) має винятково стягувач аліментів.

Згідно правового висновку, зробленого в Постанові Верховного Суду від 16.10.2019 (справа №664/2746/17), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів змінюється лише за позовом одержувача аліментів.

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, а не у частці від його доходу, тому він правом змінити спосіб їх стягнення не наділений. Таке положення ч. 3 ст. 181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2021 року та враховуючи, що звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить виключно одержувачу аліментів та за його вибором, а не платнику аліментів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене та зважаючи те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу, відмовлено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Сотніченко О.М. підлягають відшкодуванню частково в розмірі 1500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.182,192 СК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1500 грн. в рахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2022 року.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА