Провадження № 2/369/745/22
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Штанько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш», правонаступником якого є Акціонерне товариства «Завод «Електроважмаш», про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 25.03.2020 року по 13.10.2020 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 13.10.2020 року її було звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та була передбачена виплата вихідної допомоги. За час роботи позивача їй було нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 278013,24 грн. Однак, відповідачем не було проведено розрахунку при звільненні, що стало підставою для звернення до суду з позовом. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.04.2021 року позивач просила суд стягнути з відповідача 289 493,60 грн. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, судовий збір в розмірі 2894,94 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29241,06 грн..

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.03.2020 року позивачку ОСОБА_1 прийнято на роботу до відповідача згідно наказу № 226-к від 24.03.2020 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача.

13.10.2020 року відповідачем видано наказ № 1115-к «Про звільнення працівника», яким позивача звільнено 13.10.2020 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Вказано про виплату вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Згідно Довідки № 245/1054 від 30.11.2020 року відповідачем зазначено, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 278 013,24 грн..

Станом на час розгляду справи Відповідачем було сплачено на користь Позивача заборгованість із заробітної плати в повному обсязі в розмірі 278 013,24 грн., що підтверджується платіжними відомостями від 03.03.2021 року (сума 69503,31 грн.), від 16.03.2021 року (сума 72978,48 грн.), від 23.03.2021 року (сума 135531,45 грн.).

Згідно Ухвали суду від 04.02.2021 року провадження у справі в частині стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 278 013,24 грн. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

24.07.2020 року відповідачем видано наказ № 309 «Про встановлення неповного робочого тижня», яким встановлено неповний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, четвер.

21.10.2020 року відповідачем видано наказ № 427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», яким встановлено режим неповного робочого часу у грудні 2020 року, січні 2021 року.

16.12.2020 року відповідачем видано наказ № 491 «Щодо внесення змін та доповнень до наказу від 21.20.2020 р. № 427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», яким встановлено режим неповного робочого часу у грудні 2020 року, січні 2021 року.

17.12.2020 року відповідачем видано наказ № 498 «Про скорочення робочого часу працівників ДП «Завод «Електроважмаш», яким затверджено перелік працівників, які не будуть працювати у період з 21.12.2020 року по 24.12.2020 року.

26.01.2021 року відповідачем видано наказ № 261-01/09 «Про простій працівників ДП «Завод «Електроважмаш» у лютому 2021 року», яким продовжено простій працівників на період з 01.02.2021 року по 28.02.2021 року.

22.02.2021 року відповідачем видано наказ № 261-01/61 «Про продовження простою працівників ДП «Завод «Електроважмаш» у березні 2021 року», яким продовжено простій працівників на період з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року.

Згідно Довідки № 245/376 від 25.03.2021 року відповідачем вказано, що середньоденна заробітна плата позивача складає 3289,70 грн., а також зазначено, що станом на 24.03.2021 року заборгованість по заробітній платі відсутня.

Так, за період з 13.10.2020 року (день звільнення) по 23.03.2021 року (день фактичного розрахунку) (49 робочих днів) відповідачем затримано виплату заробітної плати позивачу з урахуванням графіку роботи підприємства, простоєм працівників, що становить 161 195,30 грн. (49 х 3289,70 грн.).

У відповідності до ст. 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 2 Кодексу законів про працю України Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпПУ Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно ст. 44 КЗпПУ При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

За ст. 47 КЗпПУ Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

У відповідності до ст. 116 КЗпПУ При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпПУ В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За встановлених фактичних обставин по справі, суд частково задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.10.2020 року (день звільнення) по 23.03.2021 року (день фактичного розрахунку) (49 робочих днів) в сумі 161 195,30 грн. (49 х 3289,70 грн.).

Згідно ст. 133 ЦПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

20.11.2020 року між позивачем та адвокатом було підписано Договір про надання правової допомоги б/н, згідно якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань: представництво інтересів Клієнта щодо стягнення заборгованості з заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки з ДП «Завод «Електроважмаш».

20.11.2020 року між позивачем та адвокатом було підписано Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги б/н від 20.11.2020 року щодо погодження розміру гонорару адвоката.

05.04.2021 року між позивачем, адвокатом та АБ «Іванов» було підписано Додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги б/н від 20.11.2020 року щодо заміни виконавця послуг з адвоката на АБ «Іванов».

На виконання вказаного договору було складено довідку щодо надання послуг № 27-04/21 від 27.04.2021 року на суму 29241,06 грн.

Позивачем було оплачено вказані послуги, що підтверджується випискою з карткового рахунку за 20.11.2020 року на суму 4000,00 грн.. квитанцією від 23.04.2021 року на суму 1500,00 грн., від 23.04.2021 року на суму 22241,06 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат щодо оплати судового збору в розмірі 1611,96 грн., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16281,95 грн., які є пропорційні до розміру задоволення позовних вимог, та такі витрати є обґрунтованими, підтверджені документально, є співмірними із складністю справи, виконаною роботою та наданими послугами.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 2, 38, 44, 47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 161 195,30 грн. (сто шістдесят одна тисяча сто дев`яносто п`ять гривень 30 копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 281,95 грн. (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят одна гривня 95 копійок) та судовий збір у розмірі 1 611,96 грн. (одна тисяча шістсот одинадцять гривень 96 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш», Код , місце знаходження 61089, м. Харків, пр.-т. Московський, буд. 299.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27.04.2022 року.

Суддя Ковальчук Л.М.