РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

за участю секретаря судових засідань Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 119 512,83 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Ідея Банк" було укладено Кредитний договір № С03.120.12982.

01.12.2020 року між ПАТ «Ідея банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89 у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право вимоги за вказаним договором, позивач просить стягнути з неї заборгованість в сумі119 512 грн. 83 коп., в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 52 635 грн. 90 коп.та заборгованість за відсотками66 876 грн. 93 коп.

Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач подала до суду відзив, в якому просить в позові відмовити, оскільки вважає, що погасила тіло кредиту на суму 36000 грн. Водночас зазначила, що їй невідомо було про розмір встановлених відсотків, порядок та строк погашення платежів. Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що Умови, Правила та Тарифи були їй зрозумілі і взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у нарахованих банком порядку і розмірі при підписанні 06 січня 2017 року. Таким чином вважає, що вона повернула всю суму коштів, яку фактично отримала, а тому виконала умови договору щодо повернення суми заборгованості, яку фактично отримала та використала.

12 листопада 2021 року позивач подав до суд відповідь на відзив, вказавши, що договір підписаний сторонами, які досягли домовленостей з усіх істотних умов, доказів того, що дії відповідача при укладенні спірного договору суперечили волевиявленню позичальника та вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідачем не подано. Звертає увагу на те, що кредитний договір укладений між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, договір факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року укладений між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані.

10 грудня 2021 року відповідач подала до суду заперечення на відповідь на відзив, вказавши, що ціна договору за основним боргом у сумі 52 635 грн. 90 коп. та 66 876 грн. 93 коп.заборгованості за відсотками між нею та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є обумовленою у письмовому вигляді, а отже відсутні підстави стягувати з неї ту суму заборгованості та відсотків, яку просить позивач.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору АТ «Ідея Банк» та витребувано докази.

14 лютого 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 20 січня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ`подало до суду частково витребувані докази.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду через систему «Електронний суд» 05 квітня 2022 року клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, а також просив на підставі наявних в справі доказів, позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві та у запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Ідея Банк" було укладено Угоду №С03.120.12982 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Відповідно до п.2 Угоди С03.120.12982 - банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня.

Відповідно до п. 3 Угоди С03.120.12982 - банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.1 Угоди С03.120.12982 - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн.

Відповідно до п. 3.2. Угоди С03.120.12982 ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 39 900,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Угоди С03.120.12982 - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 40,00% річних.

Отже, з умов Угоди С03.120.12982 вбачається, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 200 000,00 грн., а на момент підписання угоди ОСОБА_1 становить 39 900,00 грн.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо нерозуміння умов кредитування, щодо неможливості ознайомлення з договором, через дрібний шрифт тексту умов кредитування, ненадання копій документів, оскільки до довідки повідомлення, поданої позивачем разом з позовною заявою, ОСОБА_1 у відзиві підтвердила, що кредитодавцем 06.01.2017 року до підписання кредитного договору, ТОВ «Ідея Банк» було надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування.

Також ОСОБА_1 не була позбавлена можливості скористатися допомогою обслуговуючого персоналу банку. Доказів того, що їй було відмовлено у наданні такої допомоги суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, доводи відповідача щодо порушення принципу справедливості, несправедливі умови, про захист слабшої сторони договору не підкріплені доказовою та нормативно-правовою базою.

Отже, судом встановлено, що договір підписаний сторонами, які досягли домовленостей з усіх істотних умов, доказів того, що дії відповідача при укладенні спірного договору суперечили волевиявленню позичальника та вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем не подано та судом не здобуто.

Судом також встановлено, що 02.12.2020 року між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відсту пив ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.2.2. Договору факторингу права вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед ПАТ «Ідея Банк`та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №С03.120.12982 від 06.01.2017 року в сумі 119 512 грн. 83 коп., в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 52 635 грн. 90 коп. та заборгованість за відсотками 66 876 грн. 93 коп.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися відпевної дії, а кредитор має право вимагати відборжника виконання його обов`язку.

Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, щовизначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідност. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за якимпередається новому кредиторові.

Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Таким чином, судом встановлено, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року.

Також за змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно виписки по рахунку, а саме починаючи з 30.11.2017 року, оскільки позичальником були використані надані банком 39 900,00 грн. згідно угоди № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року кредитний ліміт кредитної картки було збільшено.

Суд критично ставиться до посилань відповідачки на те, що нею не надавалася згода на збільшення кредитного ліміту, оскільки Умовами та Правилами надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і що останній має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Посилання відповідача на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19 суд вважає безпідставними, оскільки не умови приєднання, а в даному випадку сама Угода № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 06.01.2017 року містять всі істотні умови користування кредитними коштами за угодою та підстави цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне повернення кредиту.

Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року ОСОБА_1 порушила взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання з погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, чим допустила заборгованість в сумі 119 512 грн. 83 коп., в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу 52 635 грн. 90 коп. та заборгованість за відсотками 66 876 грн. 93 коп.

Суд, встановивши, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №С03.120.12982 від 06 січня 2017 року, а також те, що остання не спростувала факт наявності у неї заборгованості за цим договором, що було її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, прийшов до висновку, що відповідач односторонньо порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а тому відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов договору позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, на умовах, передбачених договором.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 119 512,83 грн., з яких: 52 635,90 грн. - заборгованість за основним боргом та 66 876,93 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст.ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № С03.120.12982 від 06 січня 2017 року у розмірі 119 512,83 грн., з яких: 52 635,90 грн. - заборгованість за основним боргом та 66 876,93 грн. - заборгованість за відсотками та судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцятиднів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри 30, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина