Справа № 357/8122/18
У Х В А Л А

про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

01 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - суддя Дубановська І. Д.

за участю секретаря судового засідання Дудка В.С.,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В:

свою заяву ТОВ Агрофірма «Матюші» мотивував тим, що він звернуся до суду, з позовом, у якому просив: визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод»; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П,, про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із існуванням наказу Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, яким скасована державна реєстрація договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», через що він не набрав чинності.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року, вищевказане рішення залишене без змін.

Згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, визнано незаконним і скасовано наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року.

Зазначала, що вказана обставина є нововиявленою, про її існування суд і учасники справи не знали і не могли знати, а вона є істотною, оскільки, якби про неї було відомо під час розгляду справи по суті, суд мав ухвалити рішення про задоволення її позову до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунальної служби Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни.

В зв`язку із цим, просила: скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами; ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунальної служби Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, - задовольнити; стягнути в рівних частинах із ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , комунальної служби Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», в рівних частках, на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» судові витрати.

Інші учасники справи, своєї позиції відносно заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» не висловили.

Для розгляду заяви ТОВ Агрофірма «Матюші» призначалися судові засідання на 27 липня 2022 року, 25 серпня 2022 року, 01 листопада 2022 року, в які ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , державний реєстратор Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., не з`являлися, про час та місце розгляду неодноразово повідомлялися, за наявними у розпорядженні суду поштовими адресами, причини неявки суду не відомі.

Натомість, представник ТОВ Агрофірми «Матюші» звернувся до суду із заявою від 01 листопада 2022 року, у якій просив проводити розгляд заяви без його участі, заяву підтримав, зазначив про те, що у разі задоволенні заяви ним може бути надано докази витрат на правову допомогу.

В ході розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи ЄУН 357/8122/18, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Згідно із практикою Верховного Суду, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тобто необхідними умовами визначення обставин, передбачених у пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

Для визначення обставин нововиявленими є необхідним, щоб ці обставини існували на час розгляду справи, але підстави для перегляду судового рішення виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), вони спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини повинні підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, у справі ЄУН № 358/460/16-ц).

Відповідно до практики Верховного Суду, нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не самe це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року, у справі ЄУН 752/4995/17).

Судом установлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку із тим, що наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року скасована державна реєстрація договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», через що він не набрав чинності, відтак права ТОВ Агрофірми «Матюші» порушені не були.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, вищевказаний наказ визнаний незаконним і скасований.

ТОВ Агрофірма «Матюші» посилалась на те, що вказаний факт є нововиявленою обставиною.

Суд погоджується з таким твердженням, адже, оскільки наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, покладений в основу рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, він є незаконним, як це установлено постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, протягом усього часу його існування, а ТОВ Агрофірмі «Матюші», не могло бути відомим, вказаний факт, оскільки він установлений судом, після розгляду справи, тобто 07 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Вирішуючи позов ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , ТДВ «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, суд виходить із такого.

Згідно із ним, ТОВ Агрофірма «Матюші» просила:

1) визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод»;

2) скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року;

3) стягнути в рівних частинах із ТДВ «Шамраївський цукровий завод», ОСОБА_1 , комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», судові витрати.

Свої вимоги, ТОВ Агрофірма «Матюші» мотивувала тим, що відповідно до Договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, у неї в оренді перебувала, належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0060, яка знаходиться у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Строк оренди 10 років.

Державна реєстрація права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на неї проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинского районного управління юстиції Київської області Линь В.О., згідно із рішенням від 04 січня 2016 року за індексним номером 27745478.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ТОВ Агрофірма «Матюші» стало відомо, що орендована нею у ОСОБА_1 земельна ділянка передана в оренду іншій особі ТДВ «Шамраївський цукровий завод», про що укладений Договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, право оренди за якими зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року.

Вважав, що такі дії ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» суперечать ч. 1 ст. 792 ЦК України, п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України, ст. 13, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року та умовам Договору оренди землі № б/н від 06 серпня 2014 року, у зв`язку із чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України Договір оренди землі № б/н від 05 березня 2018 року має бути визнаними недійсними.

В свою чергу, рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та у зв`язку із порушенням ст. 10, 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV має бути скасоване.

З матеріалів справи судом установлено таке.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 684520 від 01 листопада 2012 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0060, яка знаходиться у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (т. 1 а.с. 13-14).

08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Матюші» уклали Договір оренди землі № б/н (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1 Договору оренди землі № б/н 08 жовтня 2014 року, «орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Матюшівська сільська рада та належить орендодавцю на праві власності на підставі витягу з державного акту про право власності на землю серії ЯЖ № 684520 від 01 листопада 2012 року».

Згідно із п. 2 Договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, «в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :03:001:0060, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, в тому числі рілля 1,0557 га».

Згідно із п. 5 Договору оренди землі 08 жовтня 2014 року, «договір укладено на 10 /десять/ років. Після закінчення строку договору, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі…».

Відповідно до п. 6 Договору оренди землі 08 жовтня 2014 року, «орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3 (три) % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 956,93 грн…».

Згідно із п. 8 Договору оренди землі 08 жовтня 2014 року, «орендна плата видається у такі строки до 31 грудня поточного року».

Відповідно до п. 16 Договору оренди землі 08 жовтня 2014 року, «передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 (п`ятиденний) строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі».

Згідно з п. 37 Договору оренди землі 08 жовтня 2014 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Відповідно до Акта приймання-передачі земельної ділянки, «орендодавець ОСОБА_1 з одного боку, передає, а орендар в особі директора ТОВ Федорченка А.В., з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0060, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, в тому числі рілля 1,0557 га» (т. 1 а.с. 12).

04 січня 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинского районного управління юстиції Київської області Линь В.О. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27745478 та внесено запис про інше речове право № 12890474 від 29 грудня 2015 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрофірма «Матюші», що виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 15).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 126759292 від 07 червня 2018 року, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесеного державним реєстратором КП «ПРІОРИТЕТ» Бартко Т.М., індексний номер 40027771 від 06 березня 2018 року, запис про інше речове право № 12890474 від 29 грудня 2015 року, перенесений в запис про інше речове право № 25162072 від 29 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 20).

Відповідно до відомостей на виплату грошей № 66 «а» за вересень 2016 року, ОСОБА_1 отримала 3 000 грн. (т. 1 а.с. 16).

Згідно із відомостей на виплату грошей № 24 за червень 2017 року, ОСОБА_1 отримала 1 000 грн. (т. 1 а.с. 17).

Згідно із відомостей на виплату грошей № 26 за червень 2017 року, ОСОБА_1 отримала 2 000 грн. (т. 1 а.с. 18).

02 березня 2018 року ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» уклали Договір оренди земельної ділянки № б/н (т. 1 а.с. 86).

Відповідно до п. 1 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Матюшівської сільської ради».

Згідно із п. 2 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,0557 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 684320 від 01 листопада 2012 року, кадастровий номер :03:001:0060».

Згідно із п. 6 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «договір укладено на 7 (сім) років…».

Відповідно до п. 37 Договору оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Згідно із наказом Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року, рішення державного реєстратора комунального підприємства «Пріорітет» індексний номер 40027771 від 06 березня 2018 року скасоване про внесення запису про інше речове право № 12890474 від 29 грудня 2015 року, скасоване 15 березня 2018 року (т. 1 а.с. 181).

15 березня 2018 року державним реєстратором комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40138508 та внесено запис про інше речове право № 25262440 від 02 березня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТДВ «Шамраївський цукровий завод», що виникло згідно з Договором оренди земельної ділянки № б/н від 02 березня 2018 року (т. 1 а.с. 19-21).

Згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 729/5 від 15 березня 2018 року (т. 3 а.с. 164).

Згідно із ч. 2 ст. 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України, договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно із ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Таким чином, підставою для виникнення права оренди землі є відповідний договір.

Згідно із ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 334 ЦК України визначає момент набуття права власності за договором.

Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, системний аналіз ст. 125 ЗК України та ч. 4 ст. 334 ЦК України свідчить, що право оренди за договором оренди землі набувається з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно із ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що згідно із п. 5 Договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, «договір укладено на 10 /десять/ років…».

Відповідно до п. 37 Договору оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, «цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Отже, у Договорі оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року сторони погодили строк дії, який починає свій перебіг після вчинення двох послідовних дій його підписання та державної реєстрації.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація прав є обов`язковою.

Судом встановлено, що запис про право оренди земельної ділянки за ТОВ Агрофірма «Матюші», яке виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, внесений державним реєстратором Києво-Святошинского районного управління юстиції Київської області Линь В.О. № 12890474 від 29 грудня 2015 року, перенесений в запис про інше речове право № 25162072 від 29 грудня 2015 року.

Суд зазначає, що 15 березня 2018 року Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України видав наказ № 729/5 від 15 березня 2018 року, яким запис про інше речове право № 25162072 від 29 грудня 2015 року скасував.

Однак, судом установлено, що згідно із постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року, його визнано незаконним та скасовано.

Згідно із практикою Верховного Суду, зі скасуванням рішень державних реєстраторів про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно права оренди на земельну ділянку та внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно, втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме скасовується державна реєстрація речового права і особа відповідно до ст. 125 ЗК України, вважається такою, що не набула відповідного речового права (постанова Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року, справа № 357/8110/18).

Таким чином, суд дійшов висновку, що на час укладення ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» Договору оренди землі від 02 березня 2018 року, земельна ділянка, яка є його об`єктом, перебувала в оренді за Договором оренди землі № б/н від 08 жовтня 2014 року, який він уклав із ТОВ Агрофірма «Матюші».

Згідно із практикою Верховного Суду, підписання відповідачем договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки, в момент, коли був чинний договір оренди цього ж об`єкта, підписаний і зареєстрований за позивачем раніше, свідчить про порушення прав останнього і необхідність їх захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, у справі ЄУН 387/515/18).

За таких обставин, суд вважає, що майнові права ТОВ Агрофірма «Матюші», а саме право оренди на земельну ділянку, належну ОСОБА_1 , яка має кадастровий номер :03:001:0060, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га, порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із п. «в», «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, викладене свідчить, що позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші», про визнання недійсним Договору оренди землі від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки Договір оренди землі від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 із ТДВ «Шамраївський цукровий завод» визнається недійсним, він не породжує жодних правових наслідків, з моменту його вчинення.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ Агрофірма «Матюші» про скасування рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П., про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року, підлягають до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 2 ст. 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, з метою поновлення прав ТОВ Агрофірма «Матюші», суд вважає за необхідне припинити право оренди ТДВ «Шамраївський цукровий завод», яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року.

Разом з тим, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до практики Верховного Суду, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позов обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі ЄУН 523/9076/16-ц).

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою, у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно є цивільно-правовим. А належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі ЄУН 823/2042/16).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі, а є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цього відповідача, який є неналежним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі ЄУН 523/9076/16-ц).

Суд зазначає, що зміст і характер відносин, які стали підставою для позову ТОВ Агрофірми «Матюші» свідчить, що спір виник між ним і відповідачами ТДВ «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 ,, з приводу порушення права оренди ТОВ Агрофірми «Матюші» на земельну ділянку, яка має кадастровий номер :03:001:0060, розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 1,0557 га.

Отже, державний реєстратор КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник О.П. є неналежним відповідачем.

За таких обставин, в частині позовних вимог до неї суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом установлено, що згідно із платіжним дорученням № 4329 від 04 травня 2018 року (т. 1 а.с. 1), платіжним дорученням № 7055 від 14 грудня 2018 року (т. 1 а.с. 95), платіжним дорученням № 2475 від 19 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 151), платіжним дорученням № 2800 від 17 березня 2020 року (т. 3 а.с. 19), платіжним дорученням № 46135 від 28 грудня 2021 року (т. 3 а.с. 163), платіжним дорученням № 7269 від 03 січня 2019 року (витяг із справи, а с. 74), ТОВ Агрофірма «Матюші» сплатила судовий збір на загальну суму 23 946 грн.

Судом установлено, що відповідно до Договору № 17/08-03 про надання правової допомоги від 07 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 22-26), Додаткової угоди № 25 від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 27-28), платіжного доручення № 4922 від 19 червня 2018 року (т. 1 а.с. 38), Додаткової угоди № 2 від 03 травня 2018 року (т. 1 а.с. 173), детального опису робіт (наданих послуг) та здійснення витрат в процесі надання правничої допомоги від 07 листопада 2019 року (т. 2 а.с. 52-57), Додаткової угоди № 12/10-27 від 10 грудня 2018 року (т. 2 а.с. 58-59), платіжного доручення № 535 від 15 травня 2019 року (т. 2 а.с. 61), акту № 12/10-27 від 27 травня 2019 року (т. 2 а.с. 62), Додаткової угоди № 04/17-55 від 16 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 153-154), платіжного доручення № 2481 від 19 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 156), Додаткової угоди № 09/12/19-1 від 09 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 157), акту № 25 від 24 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 158), детального опису робіт (наданих послуг) та здійснення витрат в процесі надання правничої допомоги від 27 лютого 2020 року (т. 2 а.с. 182-187), Додаткової угоди № 09/12/19-1 від 09 грудня 2019 року (т. 2 а.с. 194), платіжного доручення № 46123 від 29 грудня 2021 року (т. 3 а.с. 193), ТОВ Агрофірма «Матюші» понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 76 475,06 грн.

Суд вважає, що вказані судові витрати, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути із товариства із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 , в рівних частинах, пропорційно до задоволених вимог.

При цьому, суд не застосовує положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки клопотань про зменшення судових витрат не надходило.

Отже, керуючись ст. 10, 259-261, 263-268, 273, 352-354, 423-429 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, - задовольнити.

Скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалити нове рішення такого змісту.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Олійник Оксани Петрівни, про державну реєстрацію іншого речового права права оренди, індексний номер 40138508 від 15 березня 2018 року та припинити право оренди товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на земельну ділянку площею 1,0557 га з кадастровим номером :03:001:0060, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Стягнути із товариства із додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» судовий збір у сумі 11 973 грн., з кожного, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 38 237,53 грн., з кожного.

В іншій частині вимог відмовити.

Роз`яснити, що згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Повний текст рішення суду буде складений та проголошений 01 листопада 2022 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська