печерський районний суд міста києва
Справа № 725/6256/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача у режимі відеоконференції Калмикової С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому, враховуючи подану позовну заяву у новій редакції від 13 серпня 2021 року, просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 17 378, 20 грн, які перераховано банком як договірне списання, а також сплатити проценти і відшкодувати завдані збитки.

В обґрунтування позову вказано, що позивачеві як учаснику бойових дій у зоні проведення Антитерористичної операції (Операції об`єднаних сил) нараховуються пільги, частину якої у готівковій формі він хотів отримати у касі відділення АТ «Ощадбанку» 16 грудня 2020 року. У відділенні банку працівники переконали позивача відкрити поточний рахунок, на який будуть перераховані грошові кошти, оскільки готівкою не видадуть. З цією метою 16 грудня 2020 року позивач подав банку заяву про приєднання № 462010/180718, згідно з якою йому було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті та видано платіжну картку № НОМЕР_2 для користування.

Позивач вказує, що під час підписання заяви про приєднання працівники банку не попереджали, не ознайомлювали, не роз`яснювали йому порядок договірного списання грошових коштів, не повідомили про існування заборгованості перед банком, жодних договорів щодо договірного списання боргів, погашення зобов`язань між ним і банком не було укладено.

17 грудня 2020 року на вказаний рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 5 700, 84 грн, які одразу були списані, й надійшло повідомлення, яким проінформовано позивача, що списано кошти для сплати / погашення заборгованості перед банком по рахунку № НОМЕР_3 у розмірі 5 700, 84 грн.

05 липня 2021 року на рахунок позивача надійшли грошві кошти у розмірі 11 677, 36 грн, які так само були безпідставно списані з його рахунку.

Також позивач вказує, що до АТ «Ощадбанку» не надходило жодних судових рішень чи виконавчих листів, чи постанов виконавців щодо примусового стягнення з нього грошових коштів на користь банку. На даний час у Першотравневому районному суді м. Чернівці триває судовий розгляд позовної заяви АТ «Ощадбанк» від 02 червня 2020 року № 122.20-12/36849/2020-25/вих. (ЄУН № 725/2608/20), у якій ще не прийнято остаточне судове рішення і не встановлено факт його боргового зобов`язання перед банком, не визначено розмір боргу та судовий розгляд триває.

Представник відповідача у своєму відзиві на позов не визнав, вказав, що позивач використовував встановлений йому кредит шляхом зняття готівки у банкоматах та безготівкових відрахувань протягом тривалого часу, але не виконав взятих на себе зобов`язань та порушив умови п. 1.12, 1.14 та 1.18 договору комплексного банківського обслуговування. Станом на 27 травня 2020 року строк прострочення виконання зобов`язання становить понад 58 днів і прострочена заборгованість становить 24 924, 80 грн, яка складається: сума кредиту 22 151, 99 грн, проценти - 2 633, 03 грн, комісія - 14, 00 грн, пеня - 73, 07 грн, 3 % річних - 33, 78 грн, інфляційні втрати - 18, 93 грн.

У своїй відповіді на відзив позивач заперечив укладення з банком договорів банківського рахунку, якими б передбачалося договірне списання його грошових коштів, а підписані заяви про приєднання не є договорами.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

28 січня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва, на виконання ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 січня 2021 року, надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

02 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін у судове засідання /а. с. 19-20/.

26 березня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив представника відповідача на позов /а. с. 42-69/.

25 травня 2021 року на електронну поштову скриньку суду позивач надіслав відповідь на відзив відповідача, а 27 травня 2021 року відповідь надійшла до суду засобами поштового зв`язку /а. с. 87-99, 100-105/.

27 травня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява у новій редакції, згідно з якою позовні вимоги збільшено до 17 378, 20 грн /а. с. 128-144/.

27 травня 2021 року засобами поштового зв`язку надішли письмові заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву /а. с. 145-150/.

16 лютого 2020 року суд ухвалою, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думок представників сторін, прийнято до розгляду позовну заяву від 13 серпня 2021 року /а. с. 170/.

У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали і просили задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у заявах по суті. Надаючи пояснення щодо позову, позивач визнав, що підписував заяви про приєднання у 2017 році та 2020 році, у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017, 2018 і 2019 роки, зазначав про наявність кредитних зобов`язань перед банком.

Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку, позов не визнав, заперечував проти задоволення позову і просив відмовити, посилаючись на доводи, викладені у його заявах по суті.

Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

05 квітня 2017 року ОСОБА_1 подав АТ «Ощадбанк» заяву про приєднання б/н до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з пунктом 5.5, підписуючи цю заяву, позивач підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується із правилами користування карткою, тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви про приєднання. Крім цього, згідно з пунктом 6.1 заяви, позивач підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, він погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладення кредитного договору з банком. /а. с. 47-48/.

За пунктом 6.2 заяви, ОСОБА_1 просив надати йому кредит на споживчі цілі у національній валюті шляхом встановлення кредитної лінії (кредиту) у бажаному розмірі 29 000, 00 грн, максимальним - 40 000, 00 грн, на його картковий рахунок № НОМЕР_4 , строком 20 місяців з можливим подовженням на той самий строк, із сплатою 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грей-періоду, під час якого оплата за користування розраховується за 0,001 % річних.

Згідно з пунктами 6.10-6.12, позивач позичальник підтвердив, що до підписання даної заяви банк ознайомив його з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься у додатку до цієї заяви, він усвідомлює та погоджується, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, вказаний у такому додатку, побудований виходячи з умова відповідного кредитного банківського продукту, що сукупна вартість отриманого ним кредиту у грошовому виразі може відрізнятися від сукупної вартості кредиту (у грошовому виразі), відображеної у детальному розписі сукупної вартості кредиту, що наданий йому банком по відвідному кредитному банківському продукту, але реальна процентна ставка (сукупна вартість кредиту у процентному значенні) за отриманим ним кредитом буде дорівнювати реальній процентній ставці, вказаній у детальному розписі сукупної вартості кредиту по відповідному кредитному банківському продукту.

16 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав банку заяву про приєднання № 462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з пунктом 3.6.1, просив банк відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на умовах тарифного пакету «Мій рахунок», тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті банку та / або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. Згідно з пунктом 6.3.2, ОСОБА_1 шляхом підписання цієї заяви надав згоду банку на спрямування грошових коштів, отриманих у кредит за банківським продуктом «Моя кредитка» у рахунок повного погашення наявних використаних лімітів кредитів, встановлених на умовах інших банківських продуктів на моїх поточних рахунках, відкритих у банку, операції за якими здійснюються з використанням платіжних карток /а. с. 132/.

За пунктом 5.1 заяви ОСОБА_1 проставленням власноруч підпису під цією заявою про приєднання погодився з тим, що ця заява про приєднання та додатки до договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (кредитом), Паспорт споживчого кредиту, таблиця загальної вартості кредиту, тарифи, інші види заяв / повідомлень встановленої банком форми, використання яких передбачено умовами договору, складають єдиний документ - договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (1)).

Відповідно до підпунктів 2), 3) пункту 5.1, ОСОБА_1 усвідомлював та беззастережно погодився, що банк має право пропонувати / надавати йому послуги, у тому числі, кредитні, підтверджує усвідомлення та розуміння свого права на відмову від отримання послуг, у тому числі кредитних, що пропонуватимуться банком, яке реалізується у порядку, передбаченому договором та зобов`язується своєчасно, у спосіб, строки та у порядку, визначеному у договорі та /або банком у момент пропонування послуги, вживати заходів, які б свідчили про його волевиявлення (надання згоди або відмови) щодо отримання послуги, яка пропонується банком.

Також ОСОБА_1 , згідно з підпунктом 6), 8) пункту 5.1 заяви, погодився з умовами надання банківських послуг, зазначених у договорі, підтверджує ознайомлення з Тарифами банку, які розміщені на сайті банку та / або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, що діють на дату підписання цієї заяви, а у подальшому, зобов`язується самостійно ознайомлюватися із мінами до Тарифів.

Підписавши заяву, ОСОБА_1 , згідно з підпунктом 9) пункту 5.1, надав право та доручив АТ «Ощадбанк» здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку без додаткових розпоряджень клієнта, для погашення будь-яких його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та / або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком.

17 грудня 2020 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк», зараховано грошові кошти субсидії у розмірі 5 700, 84 грн та цього ж дня автоматично ця сума списана з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком /а. с. 133/.

Також 05 липня 2021 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 позивача зараховано грошові кошти субсидії у розмірі 11 677, 36 грн та цього ж дня автоматично вся сума списана з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком /а. с. 133/.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України).

За положеннями статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша ст. 1066 Цивільного кодексу України).

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження (частина перша ст. 1071 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з метою отримання кредитних коштів 05 квітня 2017 року подав до АТ «Ощадбанк» заяву про приєднання б/н до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Банк відкрив банківський рахунок та надав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом.

Також встановлено, що 16 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав банку заяву про приєднання № 462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з пунктом 6.3.2 якої, шляхом підписання цієї заяви, надав згоду банку на спрямування грошових коштів, отриманих у кредит за банківським продуктом «Моя кредитка» у рахунок повного погашення наявних використаних лімітів кредитів, встановлених на умовах інших банківських продуктів на моїх поточних рахунках, відкритих у банку, операції за якими здійснюються з використанням платіжних карток.

Отже при зарахуванні грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 17 грудня 2020 року у розмірі 5 700, 84 грн, 05 липня 2021 року - у розмірі 11 677, 36 грн АТ «Ощадбанк» виконав договірне списання, що сторони передбачили у заяві про приєднання № 462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка є складовою такого договору.

Предметом спору у цій справі є стягнення з банку грошових коштів, котрі були списані автоматично у рахунок погашення заборгованості позивача перед банком з банківського рахунку, а не нарахування заборгованості. Подавши позовну заяву до суду, позивач не погоджується / оспорює / із правом відповідача на такі дії і бажає знівелювати наслідки - повернути / стягнути грошові кошти, які вже списано, тому встановлення чи спростування факту існування боргу під час розгляду спору у цивільній справі № 725/2608/20 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом не має преюдиційного значення для розгляду цієї справи.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 202, 626-628, 641, 644, 1054, 1071 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2022 року.

Суддя І. В. Литвинова