Справа №521/6783/21
Провадження №2/521/594/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю. В.,

за участю секретарів: Шагаки О.В., Черненко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», за участі третьої особи: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди на користь третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму шкоди, завданої здоров`ю у розмірі 145 485 грн. та моральну шкоду у розмірі 7274,25 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом серія АЕ №8898707 зі строком дії з 25.06.2016 року по 24.08.2017 року. 11.07.2017 року настав страховий випадок, а саме ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В результаті ДТП, ОСОБА_2 зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.09.2020 року, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні ДТП. Також даним рішенням судом було задоволено цивільний позов ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 145 485 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.?

31.05.2018 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про отримання страхової виплати. Після набрання вироком Малиновського районного суду м. Одеси законної сили, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 надали страхувальнику відповідну інформацію. Разом із цим, позивач отримав від державного виконавця Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) постанову про відкриття виконавчого провадження №64632123 щодо примусового стягнення вищевказаних сум з ОСОБА_1 , (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувач).

Представник ОСОБА_1 , звернувся до ПрАТ «УПСК» з адвокатським запитом щодо надання відповідної інформації та підтверджуючих документів. 05.04.2021 року надійшла відповідь на адвокатський запит, до якого додано лист ПрАТ «УПСК» на адресу ОСОБА_2 . З даного листа вбачається, що ПрАТ «УПСК» розглянувши заяву ОСОБА_2 від 30.05.2018р. про страхове відшкодування за полісом №АЕ/8898707 від 23.08.2016р., прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Така відмова обґрунтована тим, що право вимоги в межах договірного зобов`язання припинено в зв`язку з відшкодуванням шкоди в повному обсязі, особою яка завдала шкоди, тобто ОСОБА_1 . До таких висновків ПрАТ «УПСК» дійшло з огляду на прийняття Малиновським районним судом м. Одеси, вироку від 11.03.2020р. по справі №521/6678/18, яке набрало законної сили, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 145 485 грн., а також моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Позивач вважає, що відмова страхової компанії у здійсненні страхової виплати на користь потерпілого є протиправною та направлена на ухилення від виконання обов`язку, встановленого полісом страхування наземного транспортного засобу серії АЕ №8898707.

На думку позивача, ПрАТ «УПСК» помилково ототожнює припинення зобов`язання з виплати страхового відшкодування з фактом прийняття Малиновським районним судом м. Одеси, вироку від 11.03.2020 р. по справі №521/6678/18 про стягнення шкоди, оскільки належним виконання обов`язку з виплати шкоди завданої внаслідок ДТП є фактичне отримання потерпілим ОСОБА_2 грошових коштів. Зазначене у листі відповідача твердження про те, що відшкодування шкоди здійснено в повному обсязі особою, яка завдала шкоди, тобто ОСОБА_1 , є припущенням та не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 на даний час не відшкодовувала ОСОБА_2 шкоди завданої внаслідок ДТП, оскільки такий обов`язок виник у відповідача як страхувальника. Крім того, обов`язок з відшкодування шкоди завданої внаслідок страхового випадку покладається на страховика.

З метою досудового врегулювання спору представник позивача звернувся до ПрАТ «УПСК» з претензією з вимогою переглянути рішення ПрАТ «УПСК», прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 30.05.2018 року, та здійснити виплату потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 145 485 грн., а також моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Однак, відповідь на вказану претензію не отримана, страхове відшкодування ОСОБА_2 відповідачем не здійснено.

21 вересня 2021 року представником відповідача ПрАТ «УПСК» подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які обґрунтовані тим, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження № 0002848. ОСОБА_2 , якому кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, керуючись ч. 1 cт. 128 КПК України, під час кримінального провадження пред`явив цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з останньої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 145 485,00 грн. та 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 11.03.2020, який ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.09.2020 року залишено без змін, цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 145 485,00 гри. та суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідач вважає, що оскільки Малиновський районний суд міста Одеси у вироці від 11.03.2020 у справі № 521/6678/18, який набрав законної сили, вирішив стягнути майнову та моральну шкоду за рахунок ОСОБА_4 , а не зі страховика, тому у ПрАТ «УПСК» відсутні правові підстави для задоволення заявлених майнових вимог. Зверненням до суду із позовною заявою до ПрАТ «УПСК», предметом та підставами спору якої є ідентичними до предмету та підстав спору у справі № 521/6678/18, по якій ухвалено рішення суду, що набрало законної сили, нівелюються принцип захисту «законних очікувань» та принцип правової визначеності, що є невід`ємним елементами принципу правової держави та верховенства права. Окрім того, ПрАТ «УПСК» не було залучено до участі у справі № 521/6678/18 за цивільним позовом (у межах кримінального провадження) ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у якості третьої особи, внаслідок чого обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Також, відповідач зазначає, що лише після виконання вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 11.03.2020 у справі № 521/6678/18, ОСОБА_1 , з якої стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 145 485,00 гри. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за Полісом АЕ/8898707 від 23.08.2016 та звернутися до ПрАТ «УПСК із відповідною вимогою про компенсацію витрат, виплачених потерпілій особі за рішенням суду. Тобто, позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

В підготовчому судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, у відкрите судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» у відкрите судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, із відсутністю заперечень проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року, який залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі якого призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 145 485 грн. та суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень (а. с. 8-14).

Як вбачається із мотивувальної частини вироку, 11.07.2017 року о 20 годині 20 хвилин ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 2.3 б), п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Порушення виразились в тому, що у вказаний день та час водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Dacia Logan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці 25-ї Чапаєвської Дивізії в м. Одесі, з боку вул. Гайдара в напрямку вул. І. Рабіна, за кермом транспортного засобу уважною не була, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкувала та при виконання маневру - поворот наліво на АЗС «SanOil», діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, перед початком маневру не переконалась, що цей маневр не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість виявити велосипед під керуванням велосипедиста ОСОБА_2 , який на той час рухався у зустрічному напрямку по вул. 25-ї Чапаєвської Дивізії у прямому напрямку, заходів для своєчасного виявлення велосипедиста не вжила, в результаті чого допустила зіткнення із велосипедистом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді вивиху акроміального кінця лівої ключиці з розривом ключично- акроміальної та ключично-дзьобуватої зв`язок. Вказане ушкодження спричинене дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля, велосипеда та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та велосипеда) та відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», поліс серії АЕ № 8898707 зі строком дії з 25.06.2016 року по 24.08.2017 року (а. с. 25).

Як вбачається із копії листа ПрАТ «УПСК» на адресу ОСОБА_2 , останній звертався до відповідача із заявою щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з його лікуванням внаслідок ДТП за участю ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «УПСК». Вказаним листом, відповідач відмовив ОСОБА_2 у відшкодуванні шкоди в зв`язку із відшкодуванням шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоди, а саме, ОСОБА_1 , на підставі вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року, так як право вимоги в межах договірного зобов`язання припинило своє існування, що не дає правових підстав відповідачу для виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( а. с. 26).

Із матеріалів справи вбачається, що вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди позивачем не виконано.

Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової та моральної шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

ОСОБА_2 скористався своїм правом на пред`явлення цивільного позову в межах кримінального провадження до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який було судом задоволено.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року, яким цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено, є обов`язковим для виконання ОСОБА_1 , і таке виконання гарантується державою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконано вирок суду, відшкодування майнової та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_2 не здійснено. Замість цього, позивачем обрано спосіб захисту шляхом звернення з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_2 .

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не наділена правом звертатися до суду в інтересах ОСОБА_2 в розумінні статті 56 ЦПК України, а саме звернення до суду із відповідним позовом, по якому вже ухвалено рішення суду, що набрало законної сили, може стати причиною порушення принципу правової визначеності, як елементу принципу правової держави та верховенства права.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів України.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При зверненні до суду, ОСОБА_1 не надала належного обґрунтування щодо того, які саме її права порушені відповідачем, в який спосіб вони порушені, невизнані або оспоренні. ОСОБА_2 , при цьому, з відповідним позовом до ПрАТ «УПСК» не звертався, а обрав ефективний спосіб захисту свого права шляхом звернення до ОСОБА_1 із цивільним позовом в межах кримінального провадження.

Відмовляючи в позові, суд вважає також, що ОСОБА_1 звернулася до суду передчасно.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Таким чином, після належного виконання вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2020 року в частині відшкодування Каменському майнової та моральної шкоди у розмірі, визначеному судом, ОСОБА_1 не позбавлена права звертатися до ПрАТ «УПСК» із вимогою про компенсацію витрат, виплачених потерпілій особі за рішенням суду, враховуючи вимоги Полісу АЕ/8898707 від 23.08.2016 року.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, незаконними та такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», за участі третьої особи: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди на користь третьої особи залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева