ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Дорош А.І., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року,

по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2021 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

02 грудня 2021 року боржником ОСОБА_2 до суду подано заяву про внесення виправлення до судового наказу, посилаючись на те, що при видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, у абзаці першому резолютивної частини, судом допущено описку, а саме не зазначено, що такий розмір аліментів не може бути більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку як це передбачено п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про внесення виправлення до судового наказу від 11 листопада 2021 року у справі № 953/21264/21 задоволено.

Не погодившись з даною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є необґрунтованою, незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що 08 грудня 2021 року подано заперечення щодо задоволення заяви про внесення виправлення до судового наказу, однак місцевим судом викладені обставини у запереченні не спростовано.

Вказувала, що заява боржника є фактично зміною змісту судового наказу та внесення змін у резолютивну частину виконавчого документу, що змінює суть наказу та не є опискою у розумінні ст. 269 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, прохала ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2021 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

02 грудня 2021 року боржником ОСОБА_2 до суду подано заяву про внесення виправлення до судового наказу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 про внесення виправлення до судового наказу від 11 листопада 2021 року у справі № 953/21264/21 задоволено.

Викладено перший абзац резолютивної частини судового наказу Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2021 року у справі № 953/21264/21 у наступній редакції:

«Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 листопада 2021 та до досягнення дитиною повноліття.»

Як встановлено судом, предметом розгляду у даній справі є питання щодо наявності підстав для внесення виправлень у судовий наказ.

Згідно ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Пунктом 1-1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, - судові накази.

Згідно ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки у виконавчому документі суд постановляє ухвалу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про внесення виправлення до судового наказу, місцевий суд виходив з положень ч.1 ст.432 ЦПК України.

Так частина перша ст. 432 ЦПК України передбачає можливість суду, який видав виконавчий документ, за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Помилкою у розумінні вказаної процесуальної норми є зроблена судом механічна граматична або арифметична описка, яка допущена під час письмово-вербального викладу тексту.

За позицією заявника, помилка суду при виготовленні тексту судового наказу від11 листопада 2021 року полягає у викладенні його резолютивної частини не у відповідності до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, яка передбачає, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як вбачається з судового наказу Київського районного суду м.Харкова від 11 листопада 2021 року його резолютивна частина дійсно не містить умови, що розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів не має перевищувати десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Проте, апеляційний суд зауважує, що відсутність вказаного застереження у змісті судового наказу не може вважатися механічною помилкою, а тому не підлягає виправленню у порядку ст. 432 ЦПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що питання, порушене заявником, фактично стосується порядку виконання судового наказу, а саме стягнення з боржника аліментів у розмірі, що не перевищує встановлене п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України законодавче обмеження (не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку), а тому може бути вирішено на стадії примусового виконання шляхом оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про внесення виправлення у судовому наказі від 11 листопада 2021 року у справі № 953/21264/21.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про внесення виправлення до судового наказу від 11 листопада 2021 року у справі № 953/21264/21 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2022 року.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: А.І. Дорош

Л.І. Пиипчук