Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/302/21
Провадження № 2/382/61/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М., Закомірна Ю. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Яготин Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Вак Ольги Володимирівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_2 в особі представника адвоката - Лісового Анатолія Володимировича до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка в особі представника - адвоката Вак Ольги Володимирівни звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі, посилаючись на наступні обставини. З 7 лютого 1987 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 жовтня 2020 року, згідно рішення Яготинського районного суду Київської області, розірвано. Під час спільного проживання в шлюбі ними було набуте наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 . Після розірвання шлюбу у сторін виник спір щодо володіння вищевказаним спільним майном, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з вимогою про виділ житлового будинку в натурі, а також про визнання права власності на частину транспортних засобів. Будинок, який перебуває у власності сторін по справі, є одноповерховим, загальною площею 86,40 м. та складається з наступних кімнат: передпокою « 1-1, площею 15,10 кв.м., кухні № 1-2, площею 9,10 кв. м., ванни № 1-3, площею 5,20 кв.м., житлової кімнати № 1-4, площею 9,60 кв.м., житлової кімнати № 1-5, площею 9,60 кв.м., житлової кімнати № 1-6, площею 22,40кв.м., житлової кімнати № 1-7, площею 15, 40 кв.м. Біля будинку знаходяться господарські будівлі і споруди, а саме: погріб з шийкою «Б», 1991 року побудови, сарай «В», 1991 року побудови, сарай «Г», 1991 року побудови, убиральня «Д», 1991 року побудови, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3, хвіртка № 4, колодязь № 5, вимощення № 1. На замовлення позивачки судовим експертом ОСОБА_3 було виготовлено висновок експерта №08-ЕД/2020 від 04.01.2021,згідно якого було запропоновано три варіанти поділу житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а також встановлення порядку користування земельною ділянкою за 2 варіантом експертизи. Крім того, згідно записів земельно-кадастрової книги за № 235 за адресою АДРЕСА_1 облікується земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 04.01.2021 вбачається, ринкова вартість Ѕ частини житлового будинку,з господарськими будівлями, які ОСОБА_4 просить виділити в натурі, що становить 203849,50 грн. Просила суд поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 мвж позивачем - ОСОБА_4 та відповідачем - ОСОБА_2 - передавши позивачу по справі - ОСОБА_4 - у власність наступні приміщення: передпокій №1-1, площею 15, 10 кв.м., кухню № 1-2, площею 9,10 кв.м, ванну №1-3, площею 5, 20 кв.м, житлову кімнату №1-7, площею 15,40кв.м., вхідний ганок №1. Загальна площа приміщень складає 44,80 кв. м. Крім того виділити наступні господарські споруди: погріб з шийкою «Б», Ѕ частину сараю «В», сарай «Г», ј частину огорожі № 2, ворота з хвірткою № 3, Ѕ частину вимощення №6. Припинити між сторонами спільну сумісну власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,25 га., яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , а саме виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1250 м. кв., що обмежена лініями розподілу, які проходять по точках 1-2-3-4-5-28-29-30-31-32-33-34-35-36-37-38-39-40-41. Судові витрати покласти на відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року обрано головуючого суддю ОСОБА_6

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26.03.2021 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень.

13.08.2021 року на адресу суду від представника ОСОБА_2 адвоката - Лісового Анатолія Володимировича надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі, яка обґрунтована тим, що З 7 лютого 1987 року позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання в шлюбі ними було набуте наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та був оформлений на відповідачку. Дійти згоди щодо порядку користування житловим будинком не можуть. Просив об`єднати зустрічний позов з первісним та визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 виділивши йому в натурі Ѕ частину будинку відповідно до плану, наступні кімнати: передпокій №1-1, площа 15,10 кв.м., кухня №1-2, площа 9,10 кв.м., ванна №1-3, площа 5,20 кв.м, житлову кімнату №1-7, площа 15,40 кв.м, вхідний ганок №1. Загальна площа становить 44,80 кв.м. З господарських будівель та споруд Ѕ частина погреба з шийкою (літ. Б), Ѕ частину сараю (літ. В), Ѕ частину сараю (літ. Г), ј частину огорожі (літ.№2), ворота з хвірткою (літ.3), Ѕ частину вимощення (літ. №6). Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,25 га., яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та порядок користування земельною ділянкою площею 0,29 га. яка призначена для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі, об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі.

Ухвалою суду від 18.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 108 від 27.09.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 , згідно рішення Вищої ради правосуддя, зроблено повторний розподіл справи та призначено головуючого суддю Кисіль О. А.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 01.10.2021 дану справу було прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.06.2022 року дану справу призначено до судового розгляду.

Судом в рамках розгляду даної цивільної справи було здійснено запит до Територіального сервісного центру № 3241 (смт. Баришівка Київської області вул.. Польова, 3 стосовно відомостей про власника транспортних засобів за номерними знаками: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . (а.с.90)

14 квітня 2021 року за вх. № 2927/21 судом отримано інформацію з Територіального сервісного центру № 3241 про власників вищевказаних транспортних засобів. (а.с.92-95), з котрих вбачається, що власником транспортних засобів з державними номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_3 - є ОСОБА_2 , а власником транспортного засобу НОМЕР_2 - є ОСОБА_7 .

В судовому засідані представник позивача первісні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, враховуючи, що сторону позивача вслаштує 2 варіант розподілу будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою без спільних у користуванні земельних ділянок, а також враховуючи факт того. що позивачка є жінкою, та їй тяжче облаштувати переобліднання. З врахуванням викладеного заперечували проти зустрічного позову.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просив відмовити у первісному позові та задовольнити зустрічний позов, зазначивши. діти можуть допомогти позивачці у відповідних переобладнаннях.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши сторін по справі, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, з копії паспорта ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою с. Богданівка (а.с.11-12).

Відповідно до копії ехнічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що власником даного будинку являється ОСОБА_1 загальна площа якого становить 86,40 кв.м., розташований на земельній ділянці, з господарськими спорудами та будівлями (а.с. 13-16).

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.17) власником житлового будинку АДРЕСА_1 , про що наявна копія Витягу про державну реєстрацію прав (а.с.18).

Відповідно до копії довідки №12 від 03.03.2021 року (а.с.19) вбачається, що згідно рішення сільської ради № 15-02-VІІ від 27.11.2015 року «Про перейменування вулиць населених пунктів Богданівської сільської ради» житловий будинок за АДРЕСА_1 має наву адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно копії рішення Яготинського районного суду Київської обласі від 13.10.2020 року, вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Богданівською сільською радою Яготинського ройону Київської області 07.02.1987 року,актовий запис №02, розірвано, прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_1 (а.с.20, 114).

Відповідно до копії довідки виданої Яготинською міською радою № 13 від 04.03.2021 року, вбачається, що ОСОБА_1 має у користуванні земельну ділянку площею 0,54 га., за адресою АДРЕСА_1 (а.с.21, 118).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, вбачається, що адвокат Вак О.В. зверталася до ТСЦ 3241 про надання інформації на власників транспортних засобів, але було відмовлено у наданні інформації, оскільки відсутня згода третьої особи на обробку персональних даних (а.с.22).

З листа та додатків (а.с.92-950) вбачаються на явні власники транспортного засобу.

Відповідно до висновку експетра від 04.01.2021 року № 08-ЕД/2020 судовий експерт Кизько О. І. надав три варіанти розподілу будинку з господарськими будівлями та спорудами, та надано три варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 0, 25 га., що призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.23-84).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.112-113).

Відповідно до копії ехнічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що власником даного будинку являється ОСОБА_2 загальна площа якого становить 86,40 кв.м., розташований на земельній ділянці, з господарськими спорудами та будівлями (а.с. 115-117).

З довідки (а.с.118) вбачається, що за ОСОБА_1 обліковується у користуванні земельна ділянка в АДРЕСА_1 , згідно записів земельно-кадастрової книги за № 235, площею 0, 25 га, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0, 29 га для ведення сообистого селянського господарства.

Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 просить суд здійснити поділ майна, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжю, визнавши за нею 1/2 частину на будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку та припинивши на нього права спільної сумісної власності.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України №16 від 12.06.1998р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Норми ст. ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Однак, з боку сторін по справі жодного належного та допустимого доказу в тому, що спірне майно є особистою власністю одного з подружжя, або придбане в період шлюбу за особисті кошти не спростовано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В постанові від 22 січня 2020 року (№ 711/2302/18) Верховний Суд дійшов висновків, що статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № № 462/518/18, провадження № 61-13422св19.

Так, з врахуванням вище викладеного та враховуючи, що під час розгляду даної цивільної справи знайшло своє підтвердження в тому, що вищевказане нерухоме майно було придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти, та даного факту сторони не заперечувал в судовому засіданні, іншого сторонами на надано, навпаки у зустрічному позові відповідач ОСОБА_2 також просив визнати право власності на видялене в натурі приміщення на вказане майно за кожним, тим самим підтвердив рівність часток у майні подружжя, то вимоги позивача ОСОБА_1 в частині здійснення поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за останньою право власності на частину спільного житлового будинку, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення права користування земельною ділянкою на якій розміщено вказаний будинок, що розташована за адресою: : АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, цільове призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є такими, що підлягають до часткового задоволення, оскільки слід здійснити виділ в натурі даного будинку відповідно до третього можливого варіанту поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і порядку користуванняя земельною ділянкою призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір , судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір , у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового ( майнового ) характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 57, 60, 61, 69 СК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-83, 89, 133, 141, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, ст. ст.368, 372 ЦК України, ст. 120 ЗК України, Законом України Про судовий збір , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ житлового будинку, господарських будівель і споруд в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою , задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право власності на виділені в натурі приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 :передпокій 1-1, площею 15, 10 кв.м., кухню № 1-2, площею 9,10 кв.м, ванну №1-3, площею 5, 20 кв.м, житлову кімнату №1-7, площею 15,40кв.м., вхідний ганок №1. Загальна площа приміщень складає 44,80 кв. м.. З господарських будівель та споруд: 1/2 погріб з шийкою «Б», Ѕ частину сараю «В»,1/2 сарай «Г», ј частину огорожі № 2, ворота з хвірткою № 3, Ѕ частину вимощення №6.

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0, 25 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 .

Встановити ОСОБА_1 порядок користування земельною ділянкою площею 320 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1 , яка обмежена лініями розподілу, які проходіять по точках: «1-45-44-43-32-33-34-35-36-37-38-39-40-41-42» та земельною ділянкою площею 894 м.кв., що обмежена лініями розподілу, які проходіять по точках: 46-2-3-4-5-28-49-50-51-29-30-31-48-47.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ житлового будинку, господарських будівель та споруд в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , право власності на виділені в натурі приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 : житлову кімнату 1-4, площею 19, 60 кв.м., житлову кімнату №1-5, площею 9,60 кв.м., житлову кімнату №1-6, площею 22, 40 кв.м.. Загальна площа приміщень складає 41,60 кв. м.. З господарських будівель та споруд: 1/2 погріб з шийкою «Б», Ѕ частину сараю «В»,1/2 сарай «Г», ј частину огорожі № 2, хвіртка № 4, вбиральня Д, колодязь № 5, Ѕ частину вимощення №6.

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0, 25 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1 .

Встановити ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою площею 1214 кв.м, що розташованапо АДРЕСА_1 , яка на обмежена лініями розподілу, які проходіять по точках: «42-41-40-39-38-37-36-35-34-33-32-30-29-51-50-49-28-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15».

Виділити у спільне користування земельну ділянку площею 72 м.кв для доступу до погреба з шийкою обом свіввласникам, що обмежена лініями розподілу, які проходіять по точках: «32-43-44-45-46-47-48-31».

Припинити спільну сумісну власність на житловий будинок АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Сторонам необхідно провести наступні переобладнання:

По лінії поділу демонтувати дверне полотно з коробкою між житловою кімнатою 1-4 та житловою кімнатою 1-7 , демонтувати дверне полотно з коробкою між житловою кімнатою 1-6 та житловою кімнатою 1-7, замурувати цеглою демонтовані отвори, виконати штукатурку цегельного мурування замурованих отворів.

Позивачу за зустрічним позовом в приміщенні 1-5 необхідно демонтувати віконний блок, розібрати частину стіни під даним віконним блоком та влаштувати вхідний дверний проріз.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2721 (дві тисячі сімсот двадцять одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок грошової компенсації за зменшення його частки у праві власності.

Стягнути з ОСОБА_1 764 (сімсот шістдесят чотири) гривні 25 (двадцять п`ять) копійок судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 1839 (одну тисячу вісімсот тридцять дев`ять) гривень 53 (п`ятдесят три) копійки судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4740 (чотири тисячі сімсот сорок) гривень за проведену будівельно-технічну експертизу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 28 листопада 2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.