Справа № 364/960/20
Провадження № 2/364/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Володарської селищної ради Київської області, третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.10.2020 року звернувся до суду з названим позовом, в якому вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до якої входить земельна ділянка площею 4,229 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області. Позивач вказав, що на даний час позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку втрачено, тому відповідно дані підстави унеможливлюють оформлення спадщини у нотаріуса, тому позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на зазначену спадкову земельну ділянку, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.12.2020 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просила суд встановити факт належності державного акту серії Р1№ 216479, який видано на ім`я « ОСОБА_4 » « ОСОБА_4 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, земельної ділянки площею 4,229 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акту серії Р1 № 216479.

25.01.2021 року до Володарського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, та 26.01.2021 року ухвалою Володарського районного суду Київської області ОСОБА_2 було залучено до участі у справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали збільшені позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що 08.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Володарського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9). Позивач зазначив, що після смерті ОСОБА_3 ним було прийнято спадщину та отримано свідоцтво про право на спадщину (т.1а.с.11-12). Позивач зазначив, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 4,229 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 216479 належав ОСОБА_4 (т.1а.с.14). Позивач в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1а.с.8).

В подальшому, 01.12.2020 року представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просила суд встановити факт належності державного акту серії Р1№ 216479, який видано на ім`я « ОСОБА_4 » « ОСОБА_4 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, земельної ділянки площею 4,229 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі державного акту серії Р1 № 216479 (т.1а.с.62-65).

26.01.2021 року ухвалою Володарського районного суду Київської області ОСОБА_2 було залучено до участі у справі (т.1а.с.91-92).

19.05.2021 року представником третьої особи до суду було подано клопотання про витребування доказів, а саме, витребувати спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від державної нотаріальної контори Центрального району м. Мінська, Республіки Білорусь, для встановлення наявності чи відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_6 та отримання інформації чи видавались свідоцтва про право на спадщину (т.1а.с.186-190).

Окрім того 19.05.2021 року представником третьої особи до суду було подано письмові пояснення, в яких зазначено, що предметом позову є земельна ділянка після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу була єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 . Представник третьої особи зазначає, що такі твердження не відповідають дійсності та вказала, що в матеріалах справи наявна спадкова справа після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звертався лише ОСОБА_5 , брат ОСОБА_4 (т.1а.с.38) та згідно чинного законодавства на момент смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв у спадщину спірну земельну ділянку, оскільки він є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_4 та звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, а ОСОБА_3 є спадкоємцем лише п`ятої черги. Також в поясненнях зазначено, що ОСОБА_3 зверталась до Володарського районного суду Київської області із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак із заявою до нотаріуса так і не зверталась, тож відповідно спадкову спірну земельну ділянку у власність не набула.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 19.05.2021 року було витребувано від державної нотаріальної контори Центрального району м. Мінська, Республіки Білорусь спадкову справу після померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.202-203).

10.06.2021 року до Володарського районного суду Київської області надійшла відповідь від Нотаріальної контори Центрального району м. Мінська, Республіки Білорусь, в якій зазначено, що після смерті ОСОБА_5 заводилась спадкова справа (т.1а.с.229).

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 05.07.2021 року провадження у справі було зупинено для витребування спадкової справи після померлого ОСОБА_5 від Нотаріальної контори Центрального району м. Мінська, Республіки Білорусь (т.1а.с.239-240).

Копію спадкової справи після померлого ОСОБА_5 до Володарського районного суду Київської області протягом одного року надано не було, тому на підставі заяви представника позивача ухвалою Володарського районного суду Київської області від 15.08.2022 року провадження у справі було відновлено (т.2а.с.5).

В подальшому представником третьої особи було заявлено клопотання про витребування з архіву Володарського районного суду Київської області цивільної справи № 2-175/2009, яке було задоволено та справу було витребувано (т.2 а.с.41-42).

В судовому засіданні було досліджено матеріали цивільної справи № 2-175/2009 за позовом ОСОБА_3 до Володарської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з якої встановлено, що ОСОБА_3 зверталась до Володарського районного суду Київської області з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Володарського районного суду Київської області у вказаній цивільній справі № 2-175/2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено. Однак, дослідивши матеріали цивільної справи № 364/960/20, надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази встановлено, що ОСОБА_3 своє право на оформлення спадкового майна після смерті ОСОБА_4 не реалізувала, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась та свідоцтв про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 не отримувала.

Окрім цього відповідно до листа Володарської державної нотаріальної контори Київської області Пасічнику В.В. було роз`яснено, що його мати ОСОБА_3 зверталась до Володарського районного суду Київської області із заявою про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та судом їй було визначено додатковий строк в три місяці, але ОСОБА_3 не подала заяву про прийняття спадщини, тому ОСОБА_1 було роз`яснено, що він може звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (т.1а.с.15). Тобто лист Володарської державної нотаріальної контори Київської області Пасічнику В.В. не є відмовою в оформленні спадкових прав позивача, відповідно і не є підставою для звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, а є роз`ясненням як позивач може захистити свої спадкові права, а саме, шляхом визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_3 хоч і визначила додатковий строк, однак із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4 не зверталась з 2009 року по 01.05.2016 року, тобто по день смерті, а для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 звертався ОСОБА_5 (т.1а.с.37-38).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1262 ЦК України вказує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 1ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

З урахуванням положень ст.ст. 1296 1299 ЦК України, питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відтак нотаріус, це особа, на яку відповідно до законодавства України, покладений обов`язок вирішувати питання про наявність в осіб права на спадкування, дотримання строків прийняття спадщини, оформлення права на спадщину. Однак, позивач та ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не звертались, та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з будь-яких підстав не отримували, а вказаний лист нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій є підставою звернення до суду за захистом спадкових прав.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Частиною 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, слід враховувати, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13 та постанові Верховного Суду від 23 вересня 2019 року, справа № 335/4131/18.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

У статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі № 210/1609/15-ц (провадження № 61-40313св18) вказано, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Установивши, що право позивача на отримання у власність спадкового майна після померлої ОСОБА_7 оспорюється третьою особою ОСОБА_2 , а також те, що позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна не звертався, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не базуються на законі, є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 83, 89, 141, 200-206, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Київської області, третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 10.11.2022 року.

Повне рішення складено 09.11.2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Ткаченко