Ухвала

02 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 289/623/21

провадження № 61-2734ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Осички», Радомишльської міської ради Житомирської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області, про включення до списків пайовиків, визнання права власності на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року та на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2022 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме для надання документу, що підтверджує сплату судового збору, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також роз`яснено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання, поданого представником Бойком В. В. , про звільнення ОСОБА_1 ,від сплати судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору або доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору та уточненої касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору та продовжено строк на усунення недоліків у зв`язку з необхідністю уточнення підстав касаційного оскарження.

У серпні 2022 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В. В. подав заяву про усунення недоліків разом із уточненою касаційною скаргою, в якій просить поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, скасувати ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року, рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року продовжено строк на усунення недоліків, запропоновано заявнику надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження разом із відповідними доказами поважності причин пропуску цього строку, а також надати до суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), виклавши прохальну частину уточненої касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції визначених положеннями статті 409 ЦПК України.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В. В. надіслав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків разом із новою редакцією касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

При цьому під порушенням норм матеріального та процесуального права розуміється певна (певні) норма (норми) певного закону (законів), у випадках передбачених частиною 2 статті 376 ЦПК України (порушення норм матеріального права) або здійснення процесуальних дій всупереч приписам процесуального закону (порушення норм процесуального права).

Однак, в новій редакції касаційної скарги чітко не визначені підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України разом із обґрунтуванням наявності цих підстав.

При цьому саме лише цитування в тексті скарги частини другої статті 389 ЦПК України та зазначення постанов Верховного Суду не є належним виконанням вимог закону, оскільки не дозволяє встановити підстави касаційного оскарження заявником судових рішень.

Верховний Суд зауважує, що лише формальне посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення та обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є дотриманням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України). Підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Враховуючи викладене Верховний Суд вважає, що недоліки касаційної скарги визначені Верховним Судом в повному обсязі не усунуті, а тому касаційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та частини третьої статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року,рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 травня 2022 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Є. В. Петров