ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1436/22 Справа № 207/2107/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду, з уточненим 13 серпня 2021 року, позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 14 жовтня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого 2011 року. Від шлюбу з відповідачем має двох дітей, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею, на її утримані. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 березня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 січня 2011 року до повноліття дітей. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх старшому сину, ОСОБА_3 виповнилось 18 років, отже, на даний час вона отримує аліменти лише на молодшого сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу заробітку відповідача.

На даний час вона вагітна та після народження дитини, як і зараз, їй буде важко утримувати сина, оскільки вона змушена була призупинити свою професійну діяльність через факт вагітності і подальшої декретної відпустки, з врахуванням норм статті 183 СК України та того факту, що ОСОБА_1 будучи офіційно працевлаштованим, не маючи на утриманні інших неповнолітніх дітей, за станом здоров`я та матеріальним становищем, за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшого, повнолітнього сина, може на утримання молодшого сина сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), а тому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня подання позовної заяви і до повноліття.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів мотивуючи його тим, що він має на утриманні непрацездатних матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та бабусю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якими зареєстрований та проживає. Його мати, ОСОБА_5 є пенсіонером та інвалідом першої групи. Баба ОСОБА_6 також є пенсіонером, їй 90 років, у зв`язку з цим вона також потребує постійного догляду. Розміру пенсії зазначених осіб недостатньо для нормального забезпечення життя, тому він допомагає їм матеріально, у зв`язку з чим просив ухвалити рішення яким встановити аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів, що буде достатнім для повного та всебічного матеріального забезпечення дитини.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.151-156).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні її позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосовані норми права. Поставивши питання про стягнення аліментів з посиланням на те, що старший син досяг повноліття та з посиланням на норми статті 183 СК України позивач фактично поставила питання про збільшення розміру аліментів яке регламентується статтею 192 СК України, не надавши жодних доказів (а.с.161-165).

26 лютого 2022 року ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, у повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 жовтня 2006 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб.

Від цього шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 січня 2011 року до повноліття дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старшому сину сторін, ОСОБА_3 , виповнилося 18 років.

Згідно копії наказу ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» №438/к від 30 вересня 2021 року, ОСОБА_1 був звільнений з посади Генерального директора за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України з ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ».

Відповідно копії довідки АТ «ДНІПРОАЗОТ» від 05 листопада 2021 року, ОСОБА_1 з 05 жовтня 2021 року працює на АТ «ДНІПРОАЗОТ» у енергетичному управлінні на посаді заступника головного енергетика з тепло-сантехнічного господарства по теперішній час.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця суд першої інстанції виходив з того, що на наразі вона отримує аліменти лише на молодшого сина у розмірі 1/6 частина від усіх видів доходу заробітку ОСОБА_1 . На даний час позивач вагітна та після народження дитини, як і зараз, їй буде важко утримувати сина, оскільки вона була змушена призупинити свою професійну діяльність через факт вагітності і подальшої декретної відпустки. Відповідач є працездатним, офіційно працює, інших неповнолітніх дітей та утриманців не має.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, а наявність матеріального забезпечення його матері та бабусі за власним бажанням не є безумовною підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 1/8 частини. Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині у зв`язку з наступним.

Положення статей 180, 181, 182 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з нормами статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 березня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 січня 2011 року до повноліття дітей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.3 ст.183 СК України регламентує, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

У даній справі старшій дитині сторін виповнилося 18 років, 15 травня 2021 року. Звернувшись з позовом у даній справі про стягнення аліментів позивач вказувала, що після досягнення старшим сином повноліття аліменти які сплачує відповідач на молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 становлять 1/6 частину.

Викладене свідчить, що позивач фактично просить збільшити розмір аліментів, який утримується з відповідача.

У такому разі обставинами, якими одержувач аліментів повинен керуватися при зверненні до суду є обставини, які визначені статтею 192 СК України щодо матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін.

Разом з тим, позивач при зверненні до суду обґрунтовувала позовні вимоги виключно досягненням старшою дитиною повноліття, недостатністю стягуваної суми аліментів на утримання сина у зв`язку з тим що вона вагітна.

Норми ч.3 ст.183 СК України фактично є роз`ясненнями як треба діяти батькам та виконавцю рішення суду у випадку досягнення повноліття одним з дітей, на яких аліменти стягнуті єдиною часткою від заробітку (доходу) матері чи батька.

Зміст вказаної норми регламентує, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто, хоч стягувач аліментів, хоч платник аліментів може після досягнення одним з дітей повноліття звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, а отже, це може бути позов як про збільшення розміру аліментів, так і про зменшення. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином ОСОБА_2 не позбавлена права звернутись до суду саме з позовом про зміну розміру аліментів, з наданням відповідних доказів на обґрунтування позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, однак, судом не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд дійшов до хибних висновків, а тому, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

В іншій частині рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров