Справа № 289/1552/22
Номер провадження 2/289/419/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Кириленка О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2350,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.06.2022 Радомишльським районним судом Житомирської області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вироком суду встановлено, що 30.05.2022 близько 15:00 год. ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 один удар правою рукою в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості. Своїми протиправними діями відповідач завдав позивачу матеріальної шкоди, а також спричинив моральну шкоду позивачу.

Ухвалою судді від 19.09.2022 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21-22).

Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позовної заяви з додатком.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, копію ухвали та копію позовної заяви з додатками отримав.

Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, цей постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Судом встановлено, що 24.06.2022 Радомишльським районним судом Житомирської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 850,00 грн. штрафу (а.с.14).

Вказаним вироком встановлено, що 30.05.2022 близько 15:00 год. ОСОБА_2 , перебуваючи у подвір`ї за адресою АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті неприязних сусідських відносин, у нього виник умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Реалізуючи протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність вчинюваних дій, ОСОБА_2 наніс ОСОБА_1 один удар правою рукою в обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п. 3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Як вбачається з вищевказаного вироку, потерпілий від кримінального правопорушення ОСОБА_1 з цивільним позовом в межах кримінального провадження не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у та побуті позивача, обсяг душевних страждань, а також, переживання та тривалий біль, які позивач зазнав у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень та відсутність через них можливості продовжувати звичний спосіб свого життя.

Проте, суд не погоджується з розміром моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із спричиненням позивачеві легких тілесних ушкоджень він зазнав моральних та фізичних страждань.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні йому легких тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 5000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків у розмірі 2350 грн., суд зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з копій амбулаторної картки позивача, 31.05.2022 останній звернувся за медичною допомогою, з приводу отриманих тілесних ушкоджень, а саме скарг на біль в щелепі, верхній губі, головний біль, нудота, забій м`яких тканин підочної та виличної ділянок зліва, забійна рана слизової верхньої губи (а.с. 8-11). ОСОБА_1 було призначено лікування, що підтверджується записами в амбулаторній картці.

Однак, будь-яких доказів того, що позивач поніс витрати на своє лікування за призначенням до матеріалів позовної заяви не додано та відповідними квитанціями не підтверджено, а тому суд вважає, що позивачем не доведено заподіяння відповідачем матеріальної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2350 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст.12,77,78,81, 141,263,265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко