провадження №2/932/3902/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання юрисдикції цивільної справи за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Комунального підприємства транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачу було передане нежитлове приміщення розташоване за аресою АДРЕСА_1 в користування на підставі договору оренди. Актом обстеження нежитлового приміщення від 01.08.2018 було встановлено, що орендар не знаходиться у приміщенні, договір припинений на підставі зазначеного акту, об`єкт оренди повернуто у розпорядження позивачів. Заборгованість відповідача перед міським бюджетом за період з 01.06.2014 по 31.07.2018 складає 122502 грн. 33 коп. Заборгованість з орендної плати балансоутримувачу КП «ТПТЕ «Теплотранс» складає 126435 грн. 69 коп.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами зспрощеного позовного провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2021 року для розгляду цивільної справи визначено суддю Цитульського В.І. , який ухвалою від 28.01.2020 прийняв справу до провадження в порядку спрощеного позовного провадження викликом учасників справи к судове засідання.

У судове засідання учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, причину неявки суду не повідомили. Від позивача-2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами.

Суд оглянувши матеріали цивільної справи прийшов до наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин (стаття 19 ЦПК України).

Разом з тим, відповідно до положень пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною 9 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець. Відомостей про припинення його підприємницької діяльності немає. Основними видами його діяльності є обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, допоміжне обслуговування наземного транспорту, діяльність у сфері права.

Спірне нежитлове приміщення використовувалось відповідачем для здійснення підприємницької діяльності (для розміщення суб`єкту господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення)

У цій справі позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 у сумі 254530,06 грн. за період часу з 01.06.2014 по 31.07.2018, яке використовувалось останнім для здійснення своєї підприємницької діяльності, а отже між сторонами існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/4239/16, від 25 лютого 2020 року № у справі № 916/385/19.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець і наявні у справі докази свідчать про використання спірної земельної ділянки відповідачем, як фізичною особою підприємцем, у своїй господарській діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 256, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Комунального підприємства транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна.

Роз`яснити Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Комунального підприємства транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» Дніпровської міської ради право на звернення із позовом до господарського суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали проголошено 20.07.2022.

Суддя: В.І.Цитульський