У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2022 Справа №607/10858/16-ц

11 квітня 2022 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-Головуючого судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Скала В.І.

-з участю: стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа від 29 грудня 2016 року у справі №607/10858/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 29 грудня 2016 року у справі №607/10858/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказала, що 29 грудня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено ухвалу у справі за її позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після винесення зазначеної ухвали вона отримала виконавчий лист, однак у встановлений законом строк не пред`явила його до виконання. Звернувшись до державної виконавчої служби, виконавцем було роз`яснено, що строк пред`явлення до виконання зазначеної ухвали пропущено.

Посилаючись на наведене, заявник просила заяву задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2021 року заяву прийнято до розгляду.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення даного питання.

Судом встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2016 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно умов якої: ОСОБА_2 зобов`язався на рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, НОМЕР_2, номер картки НОМЕР_1 кожного місяця перераховувати 600 грн. на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів закрито. Визначено строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років з дня набрання нею законної сили.

Як вбачається з повідомлення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за №4931-8 від 26 серпня 2021 року, державним виконавцем повідомлено ОСОБА_1 про те, що у резолютивній частині виконавчого документа зазначено строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років з дня набрання нею законної сили. Вказана ухвала набрала законної сили 04 січня 2017 року, а тому стягувачем пропущено встановлений строк пред`явлення виконавчого документу. Керуючись вимогами п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повернув ОСОБА_1 виконавчий документ без прийняття до виконання.

Як слідує з відповідей Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №2901 від 14 січня 2022 року та за №12531 від 14 лютого 2022 року, перевіркою бази АСВП встановлено, що 25 серпня 2021 року у Відділ надійшла мирова угода №607/10858/16-ц, видана 29 грудня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 26 серпня 2021 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З даних Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається, що виконавче провадження АСВП №66604959, де стягувачем зазначено ОСОБА_1 та боржником - ОСОБА_2 не відкрите, оскільки стягувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В силу вимог ч. ч. 2, 3 ст. 208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Як слідує із змісту поданої заяви, заявник обгрунтовуючи заяву зазначає, що після винесення ухвали про затвердження мирової угоди вона отримала виконавчий документ, однак у встановлений законом строк не пред`явила його до виконання. Звернувшись до державної виконавчої служби, їй було роз`яснено, що строк пред`явлення до виконання зазначеної ухвали пропущено.

Встановлено, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2016 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно умов якої ОСОБА_2 зобов`язався кожного місця перераховувати аліменти у розмірі 600 грн. на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення сином повноліття.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, в силу вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення вказаної ухвали суду від 29 грудня 2016 року минув з досягненням ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З часу винесення ухвали та набрання нею законної сили і до 08 листопада 2020 року позивач не вчиняла жодних дій щодо пред`явлення її до примусового виконання.

ОСОБА_1 не зазначено та в судовому засіданні не наведено жодних причин, які суд міг визнати поважними, що позбавили її в можливості у встановлений строк до 08 листопада 2020 року пред`явити ухвалу суду до примусового виконання.

Відтак, суд не вбачається підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки в даному випадку відсутні будь-які правові підстави для такого поновлення та задоволення заяви в цій частині суперечитиме вимогам чинного законодавства.

Крім цього, судом встановлено, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2016 року про затвердження мирової угоди в силу вимог ч. 2 ст. 208 ЦПК України сама по собі є виконавчим документом, а тому видача виконавчих листів про затвердження мирової угоди судом не здійснюється.

В силу вимог ч. 9 ст. 272 ЦПК України копії судових рішень можуть бути видані повторно за заявою особи у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, заявник може безперешкодно звернутися до суду із відповідною заявою про видачу копії ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2016 року про затвердження мирової угоди, яка в силу вимог ч. 2 ст. 208 ЦПК України буде вважатися виконавчим документом.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині видачі дубліката виконавчого документа.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа від 29 грудня 2016 року у справі №607/10858/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353-355, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку для пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа від 29 грудня 2016 року у справі №607/10858/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 11 квітня 2022 року.

Головуюча І.М. Черніцька