ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4943/22 Справа № 215/1765/21 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Бондар Я. М.

суддів Зубакової В. П., Остапенко В. О.

секретар судового засідання Гладиш К. І.

сторони

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року, яке ухвалене суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 лютого 2022 року,

У С Т А Н О В И В

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування рішення про приватизацію житла і свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору, третя особа: державний нотаріус Другої криворізької державної нотаріальної контори Биканов Роман Іванович.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради № 41 від 15.02.2017 року про передачу житла у власність громадян, вирішено безоплатно передати у приватну спільну часткову власність по 1/3 частині кожному ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_4 житло, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,80 кв.м. та уповноваженим власникам квартир (житла) визначити: ОСОБА_2 .

При оформленні документів щодо приватизації квартири ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулись до керівника органу приватизації із заявою щодо оформлення в приватну (спільну, сумісну часткову) власність квартири, що займають на умовах найму, яка представляє собою бланк відповідного зразку. В заяві вони просили при оформленні квартири передати у приватну власність членам сім`ї у рівних частинах по 1/3 та уповноваженим власником житла визначити ОСОБА_2 ,вищезазначений документ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 завірили своїми підписами. 20.02.2017 року на підставі зазначеного розпорядження було видано свідоцтво №1202 про право власності на житло. Заява щодо оформлення в приватну власність квартири позивачем особисто не підписувалась, копії документів для приватизації житла не надавались.

На підставі договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 10.02.2018 року, зареєстрованому в реєстрі під №1-179, посвідченого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І., 2/3 спірної квартири належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Вказане вище свідоцтво №1202 про право власності на квартиру від 20.02.2017 року та договір дарування є недійсними, оскільки видані та посвідчені на підставі недійсного правовстановлюючого документа - рішення № 41 від 15.02.2017 року виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про передачу житла у власність громадян.

В зв`язку з цими обставинами 16.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення до Тернівського ВП КВІТ ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідно до висновку судового експерта №3/1.1/243 від 31.05.2019 р., проведеного у кримінальному провадженні №0000498 від 17.03.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 у графі Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї заяви щодо оформлення в приватну власність квартири, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Тобто, позивач підпис у заяві на оформлення передачі в приватну власність квартири не робив та в оформленні та отриманні документів щодо приватизації вищезазначеної квартири участі не приймав, копії своїх документів у будь-які установи не надавав, а підпис, який виконаний у заяві від його імені підроблений.

Таким чином, позивач не надавав письмової згоди на приватизацію квартири, в якій постійно проживає, а отже, приватизація проведена з порушенням, його права на волевиявлення як учасника правочину, яке не було вільним та не відповідає його внутрішній волі, а також рішення суперечить, актам цивільного законодавства. Тому вказані рішення та свідоцтво про право власності є недійсними, оскільки рішення було прийняте з порушенням діючого законодавства.

У зв`язку з чим просить визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу № 41 від 15.02.2017 року «Про передачу житла у власність громадян», свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , договір дарування укладений 10.02.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Бикановим Р.І., зареєстрований в реєстрі за № 1-179.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано недійсним рішення № 41 від 15.02.2017 року виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м.Кривий Ріг в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_3 комунального майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,80 кв.м.

Визнано недійсним свідоцтво № 1202 про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 20.02.2017 року Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради м. Кривий Ріг .

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 302,66 грн. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що передача у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 відбувалась відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56.

Органом приватизації при прийнятті заяви про надання згоди на приватизацію спірної квартири, на підставі якої передано квартиру у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , було взято до уваги довідку, якою установлено відомості про осіб - членів сім`ї наймача, які мали право на приватизацію житла.

Також скаржник звертає увагу, що висновок експертизи № 3/1.1/243 від 31.05.2019 року є нікчемним, оскільки слідчим по кримінальному провадженню були поставлені не правильно питання, які необхідно було з`ясувати, тому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зверталися з клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи, по справі № 215/3953/19, у якій останні були залучені третіми особами,однак у задоволенні клопотання відповідачам відмовлено.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що слідчим по кримінальній справі досліджувався не той підпис, а саме підпис навпроти прізвища ОСОБА_1 , який належить ОСОБА_3 , у той час як оригінальний підпис позивача знаходиться навпроти прізвища ОСОБА_3 .

Також скаржник зазначає, що позивач ОСОБА_1 , вже звертався до суду з аналогічним позовом, де відповідачем є виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в процесі розгляду справи, залучені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування розпорядження про приватизацію житла - відмовлено повністю.

Скаржник вважає, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних доказів що внаслідок приватизації квартири були порушені його житлові права, чи будь які інші права, свободи чи законні інтереси.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 15 березня 2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 3-4).

Відповідно до свідоцтва № 1202 від 20 лютого 2017 року про право власності на житло, виданого органом приватизації виконавчого комітету Тернівської у місті ради, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 1/3, та членам її сім`ї: ОСОБА_3 1/3 та ОСОБА_1 1/3. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 44,80 кв.м. (а.с.85 зворот, 124).

Рішенням виконавчого комітету Тернівської у місті ради від 15 лютого 2017 року №41 про передачу житла у власність громадян, безоплатно передано у приватну спільну часткову власність громадян житло, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу і розташоване в Тернівському районі: ОСОБА_2 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 44,80 кв.м у приватну спільну часткову власність по 1/3 частині кожному. Уповноваженим власником квартири (житла) визначено ОСОБА_2 (а.с. 10, 133).

Відповідно до договору дарування частки квартири від 10.02.2018, укладеного між ОСОБА_2 , як дарувальником, та ОСОБА_4 , як обдарованою, остання отримала у власність 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 82-83).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31.05.2019, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 10.04.2019 по кримінальному провадженні №0000498, підпис від імені ОСОБА_1 у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну (спільну, сумісну часткову) власність квартири, що займають на умовах найму, від 08.02.2017 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (копія, а.с.132-141).

Звертаючись з позовом про визнання недійсним договору про приватизацію житла позивач посилався на те, що приватизація спірної квартири була проведена з порушенням норм чинного законодавства.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи недійсним рішення №41 від 15.02.2017 року виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради та визнаючи свідоцтво № 1202 про право власності на житло недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що приватизація спірної квартири була проведена органом приватизації з порушенням норм чинного законодавства, адже заява про надання згоду на приватизацію спірної квартири від імені позивача підписана іншою особою, що підтверджуються висновком експерта та не спростовано відповідачами, тобто позивач, як член сім`ї , згоду на вчинення даного правочину не надавав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами третьою, п`ятою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщеньу гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (частина перша статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Згідно з положенням статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.

Наслідком порушення вимог частини другої статті 8 Закону № 2482-XII є визнання приватизації недійсною.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 01 червня 2020 року у справі № 520/14902/17 (провадження № 61-21727св19).

Згідно з пунктом 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 (далі Положення), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.

За змістом пунктів 20, 21 зазначеного Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у період з 08 квітня 1986 року по 10 червня 1997 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 77-79)

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян у квартирі АДРЕСА_1 з 29.07.2003 року зареєстровані: наймач - ОСОБА_2 , син- ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_6 (а.с. 65,77)

Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_2 звернулась до органу приватизації із заявою про передачу у власність квартири, яку вова займає з членами сім`ї, по 1/3 частині кожному. Заяву підписали наймач ОСОБА_2 та всі повнолітні члени його сім`ї.

Проте, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №3/1.1/243 від 31.05.2019, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 10.04.2019 по кримінальному провадженні №0000498, підпис від імені ОСОБА_1 у графі: «Підпис наймача та повнолітніх членів сім`ї» заяви щодо оформлення в приватну (спільну, сумісну часткову) власність квартири, що займають на умовах найму, від 08.02.2017 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (копія, а.с.132-141).

Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 закону України «Про приватизацію житлового фонду» може бути визнання приватизації недійсною.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приватизація спірної квартири була проведена органом приватизації з порушенням норм чинного законодавства, адже заява про надання згоду на приватизацію спірної квартири від імені позивача підписана іншою особою, що підтверджуються висновком експерта та не спростовано відповідачами, тобто позивач, як член сім`ї , згоду на вчинення даного правочину не надавав.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи № 3/1.1/243 від 31.05.2019 року є нікчемним, оскільки слідчим по кримінальній справі досліджувався не той підпис, а саме підпис навпроти прізвища ОСОБА_1 , який належить ОСОБА_3 , у той час як оригінальний підпис позивача знаходиться навпроти прізвища ОСОБА_3 не заслуговують на увагу оскільки, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання у справі. В матеріалах даної справи відсутні клопотання відповідачів, щодо призначення в суді першої інстанції судово-почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 , вже звертався до суду з аналогічним позовом, де відповідачем є виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в процесі розгляду справи, залучені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки даним рішенням відмовлено в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, тобто без залучення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якості співвідповідачів.

Крім того, відповідно до пояснень позивача наданих в суді апеляційної інстанції, що у нього з відповідачами вкрай неприязні стосунки, його мати ОСОБА_2 подарувала свою частку квартири його сестрі ОСОБА_3 .. Після укладання договору дарування ОСОБА_3 намагається виселити позивача з квартири.

На теперішній час розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.358 КК України, триває.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук Вікторія Вікторівна - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: