Справа № 487/6694/20
Провадження № 2/487/172/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., Горта О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив визнати його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим зобов`язати Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження та свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом внесення в графу «батько» відомостей про позивача, тобто ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.01.2021 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження по справі зупинено.

19.11.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа від експертної установи без виконання в зв`язку з відсутністю технічних можливостей для проведення експертизи через неявку відповідача.

24.11.2021 року провадження у справі було поновлено та ухвалою суду від 18.01.2022 року було закрито підготовче провадження й призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Іванова Т.В. - подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника, підтримала заявлені вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлена своєчасно та належним чином судом про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, надала суду відзив, в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Третя особа своїх представників не направила, про дату, час та місце розгляду була повідомлена своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач з відповідачем з 2006 року до 14 жовтня 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, в подальшому зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_5 народила дитину - хлопчика, про що 08 серпня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції складено актовий запис № 2419 про народження дитини ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України відомості про батька записані відповідно до положень зазначеної статті, за вказівкою матері, а саме: прізвище матері - " ОСОБА_7 ", а ім`я - позивача " ОСОБА_8 ", тобто батьком дитини зазначила ОСОБА_9 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідач запевнила позивача, що жодних проблем під час реєстрації спільної дитини не виникло, він зазначений батьком дитини. Пізніше відповідач оформила дитині закордонний паспорт, в якому прізвище дитини зазначалося як « ОСОБА_10 ». Свідоцтво про народження дитини (в якому прізвище дитини зазначено як « ОСОБА_11 », а не « ОСОБА_10 ») позивач до грудня 2020 року не бачив. Таким чином у позивача не виникали сумніви відносно того, що він записаний батьком дитини, народженої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З моменту народження дитини сторони спільно виховували сина, турбувались про нього та жили однією сім`єю, вели спільний побут. 14 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ за актовим записом №726, але в подальшому через погіршення відносин шлюб між ними було розірвано 23 вересня 2015 року.

Після розірвання шлюбу позивач продовжив виконувати свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_13 . Позивач регулярно бачився з дитиною, з дозволу матері забирав його до себе на тривалий строк. Жодних спорів відносно графіку спілкування батька з дитиною у сторін не виникало.

28 січня 2016 року відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, у зв`язку з чим змінила прізвище з " ОСОБА_10 " на " ОСОБА_14 ".

У жовтні 2020 року під час звернення до лікарні із травмованою дитиною ОСОБА_13 у позивача виникла необхідність доведення родинних стосунків із сином. Вказана обставина спонукала позивача звернутися до найближчого органу РАЦС з метою отримання дублікату свідоцтва про народження сина. Проте позивачу у видачі документа було відмовлено та роз`яснено, що реєстрація народження дитини ОСОБА_15 (під час реєстрації народження було прізвище ОСОБА_11 , яке в подальшому за заявою матері було змінено на ОСОБА_10 ) була проведена на підставі заяви матері дитини - ОСОБА_12 й запис у графі «батько» був проведений за вказівкою матері, тобто у відповідності до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України.

За результатами перевірки актових записів позивачу було повідомлено про те, що юридично ОСОБА_3 не є сином ОСОБА_1 , у зв`язку із чим правові підстави для видачі позивачу повторного свідоцтва про народження ОСОБА_15 відсутні, а внесення змін до актового запису про народження дитини в даному випадку можливе лише на підставі судового рішення.

Посилаючись на те, що він є дійсним біологічним батьком дитини, визнає цей факт та бере безпосередню участь у вихованні сина ОСОБА_13 , позивач звернувся до суду та просить визнати його батьком.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 02.08.2021 року по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання - чи являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте цивільна справа була повернута експертною установою без виконання в зв`язку з відсутністю технічних можливостей для проведення експертизи через повторну неявку матері дитини до експертної установи, що унеможливлює проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно зі ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пункт 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, визначено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Із досліджених доказів вбачається, що під час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю, позивач піклується над дитиною, намагався офіційно визнати себе батьком дитини, відомості про батьківство дитини внесені до актового запису про народження зі слів матері.

Суд також враховує психологічне значення для дитини рішення суду про визнання батьківства, оскільки завдяки цьому рішенню дитина одержує можливість реалізувати своє природне право знати свого батька. Завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків.

Враховуючи те, що відповідач ухилилась від явки до експертної установи, при цьому, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення відбору необхідних зразків, зважаючи на те, яке доказове значення має проведення судової молекулярно - генетичної експертизи по даній справі, приймаючи до уваги, що іншим способом неможливо встановити біологічне походження дитини від батька, суд вважає доведеним той факт, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання батьківства ґрунтуються на законі та підтверджені в порядку визначеному ЦПК України, при цьому враховуючи, що позивач має нагоду забезпечити дитину матеріально, бажає його виховувати, цікавиться його подальшою долею, суд вважає задоволення позову доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги частково та визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Явкино Баштанського району Миколаївської області батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений ним при поданні позову до суду.

Що стосується заявлених позивачем вимог, щодо зобов`язання відділу РАЦС вчинити дії по внесенню змін в актовий запис про народження дитини, то суд виходить з наступного.

Згідно статті 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.

Рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану (пункт 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793).

Згідно частини четвертої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

При цьому частина 6 статті 22 Закону прямо передбачено, видача заявнику повторного свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, після внесення до нього змін.

Разом з цим, розділом ІІ Правил передбачено, що зміну до актового запису відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану здійснює у випадку виконання зустрічних обов`язків заявника, зокрема, подання заяви про внесення змін до актового запису.

Таким чином суд приходить до висновку, що обов`язку відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до акту цивільного стану відповідає зустрічний обов`язок заявника вчинити певні дії, в зв`язку з чим покладення на особу одностороннього обов`язку внести зміни до актового запису, як того вимагає позивач, суперечить закону та в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третья особа - Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства, зобов`язання внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець села Явкино Баштанського району Миколаївської області, є батьком ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві, про що складений актовий запис № 2419 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 08 серпня 2007 року.

Внести зміни до актового запису про народження № 2419, вчиненого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 08 серпня 2007 року, зазначивши наступні відомості про батька дитини: " ОСОБА_1 ", громадянин України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Явкино Баштанського району Миколаївської області, виключивши всі попередні відомості про батька дитини з актового запису № 2419 від 08 серпня 2007 року, зробленого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище якого було змінено за заявою матері на " ОСОБА_10 ".

В задоволенні решти вимог позивачу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д.Г. Нікітін