Справа № 462/5950/22
УХВАЛА

07 листопада 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту,

встановив:

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бородійчук Д. О., 03.11.2022 року звернувся до суду із позовом, у якому просить зняти арешт у виді заборони на все нерухоме майно, накладений на майно ОСОБА_1 на підставі постанови серії та номер В8-42, виданої 06.07.2005 року ВДВС Жовківського РУЮ, реєстраційний номер: обтяження № 2296877 від 16.08.2005 року (номер запису про обтяження 303918).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачу у червні 2022 року стало відомо про те, що на його майно накладено обтяження у вигляді заборони на усе нерухоме майно. Зазначену заборону відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано 16.08.2005 року Жовківською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2296877. У подальшому адвокат позивача звернувся до Жовківського ВДВС у Львівському районі ЗМУМЮ (м. Львів) з проханням надати інформацію щодо зазначеного арешту. З відповіді вбачається, що у зв`язку із відсутністю даних у АСВП, а також знищенням матеріалів виконавчих проваджень та іншої документації Відділу, не вбачається можливим встановити усі обставини, які були підставою ухвалення посадовими особами ВДВС Жовківського РУЮ у Львівській області 06.07.20005 року постанови В8-42, на підставі якої накладено арешт на усе майно, що належить ОСОБА_1 .

Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 у позовній заяві не ставить вимоги до стягувача про визнання права власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А у частині другій цієї ж статті вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 19 ЦПК України цивільну юрисдикцію розуміють як компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Адміністративною справою у розумінні п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Отже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із ч. 3-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Для визначення юрисдикції спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися у порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 340/25/19 від 22.01.2020 року.

З позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї додатків не вбачається, що арешт накладений у межах цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спір у даній справі є публічно-правовим, оскільки виник у зв?язку з невиконанням суб?єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, та відповідно до наведеного вище припису закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно правил ч. 2 цієї статті про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви.

З огляду на викладене, даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 186 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко