Провадження № 2/127/841/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 квітня 2013 року між кредитною спілкою «Злагода» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №7405к, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 26 000 грн 00 коп строком на 36 місяців. Плата за користування кредитом становила 35% річних, однак у разі прострочення щомісячного платежу більш ніж на 3 календарних дні, процентна ставка по кредиту збільшується до 105% від суми залишку кредиту. Крім цього, умовами договору також був передбачений штраф у розмірі 60% від суми несвоєчасного сплаченого кредиту (прострочення понад 60 календарних днів).

01 квітня 2021 року відповідно до договору про відступлення права вимоги №2 між третьою особою КС «Злагода» та позивачем ОСОБА_1 , первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за вказаним вище кредитним договором №7405к з усіма додатками та додатковими угодами до них.

Відповідач ні первісному, ні новому кредитору своєчасно не повернув кредитні кошти, а також проценти за користування ними, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №7405к від 17 квітня 2013 року у розмірі 82 882,14 грн, що складається із тіла кредиту 26 000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 56 882, 14 за період з 17.04.2013 по 17.04.2016.

Ухвалою суду від 17.03.2022 заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бегейма М.О. про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2021 - задоволено.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2021 по справі № 127/14693/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за договором кредиту, - скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

26.04.2022 представником відповідача ОСОБА_2 адвоката Бегейма М.О. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому наголосив на безпідставності заявленого позову з огляду на те, що відповідно довідки виданої кредитною спілкою «Злагода» від 19.07.2014 № 96 про повний розрахунок за кредитом, відповідач ОСОБА_2 по кредитному договору № 7405к від 17.04.2013 повністю розрахувався та кредитна спілка «Злагода» претензій до нього немає. Зазначений письмовий доказ чітко та однозначно підтверджує ту обставину, що ОСОБА_2 було повністю сплачено кредит ще в 2014 році, а тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7405к від 17.04.2013 вважає повністю безпідставними. Тому, просить суд відмовити в задоволенні позову та стягнути із позивача на користь відповідача понесенні останнім судові витрати. Крім того, подав до суду клопотання про стягнення з позивача ОСОБА_1 судових витрат, із детальним описом робіт (наданих послуг) правничої допомоги, договір про надання правової (правничої) допомоги,квитанції до прибуткового касового ордеру, а також доказ (квитанції0 поштового відправлення їх позивачу та третій особі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідач ОСОБА_2 адвоката Бегейма М.О. в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив суд у позові ОСОБА_1 відмовити в зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, посилаючись на викладенні обставини у відзиві на позов та просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесенні останнім судові витрати, які складаються із судового збору за перегляд заочного рішення в розмірі 496,20 грн та витрати на професійну допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи КС «Злагода» у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно матеріалів даної цивільної справи судом встановлено, що 17 квітня 2013 року між кредитною спілкою «Злагода» та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії №7405к (а.с.7-9), згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 26 000 грн 00 коп строком на 36 місяців (пункти 1.1, 2.1 договору). Плата за користування кредитом становила 35% річних (п. 3.1), однак у разі прострочення щомісячного платежу більш ніж на 3 календарних дні, процентна ставка по кредиту збільшується до 105% від суми залишку кредиту (п.3.7). На договорі міститься підпис ОСОБА_2 та представника КС «Злагода» Паровай К.Ю.

01 квітня 2021 року відповідно до договору про відступлення права вимоги №2 між третьою особою КС «Злагода» та позивачем ОСОБА_1 , первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за вказаним вище кредитним договором №7405к з усіма додатками та додатковими угодами до них (а.с.51-55). У акті прийому-передачі кредитних справ зазначено справу відповідача ОСОБА_2 та остаточну суму боргу 82 882, 14 грн (а.с.56).

14 травня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про повернення боргу новому кредитору у розмірі 82 882, 14 грн (а.с.16).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошв тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідачем заборгованість не погашена, становить 82 882, 14 грн, що складається із тіла кредиту 26 000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 56 882, 14 за період з 17.04.2013 по 17.04.2016 (а.с.49). Позивач додаткових процентів за користування кредитом понад строк кредитування не нараховував.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем надано суду договір кредитної лінії №7405к (а.с.7-9) укладений між кредитною спілкою «Злагода» та ОСОБА_2 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 26 000 грн 00 коп строком на 36 місяців (пункти 1.1, 2.1 договору). Плата за користування кредитом становила 35% річних (п. 3.1), однак у разі прострочення щомісячного платежу більш ніж на 3 календарних дні, процентна ставка по кредиту збільшується до 105% від суми залишку кредиту (п.3.7). На договорі міститься підпис ОСОБА_2 та представника КС «Злагода» Паровай К.Ю. (а.с. 7-9).

Договір про відступлення права вимоги №2 між третьою особою КС «Злагода» та позивачем ОСОБА_1 , згідно якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за вказаним вище кредитним договором №7405к з усіма додатками та додатковими угодами до них (а.с.51-55), а також акт прийому-передачі кредитних справ де зазначено справу відповідача ОСОБА_2 та остаточну суму боргу 82 882, 14 грн (а.с. 51-56).

Проте належних доказів отримання відповідачем ОСОБА_2 у КС «Злагода» вказаних вище кредитних коштів та наявності відповідного розміру заборгованості у відповідача за вказаним кредитним договором позивач суду не надав.

Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2020 року по справі № 703/3063/18 прийшов до висновку, що у зв`язку з ненаданням банком доказів видачі кредитної картки та розміру кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованих суми боргу відповідачу.

Крім того, позивачем надано суду копію листа від 14 травня 2021 направленого на адресу ОСОБА_2 з вимогою про повернення боргу новому кредитору у розмірі 82 882, 14 грн (а.с.16). Однак доказів отримання ОСОБА_2 вказаного вище листа позивач суду не надав.

Також, позивачем надано суду розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №7405к від 17.04.2013, який він наводить у позовній заяві та заяві на усунення недоліків, де зазначає, що відповідно до графіку розрахунку заборгованість становить 82 882,14 грн, що складається із тіла кредиту 26 000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 56 882, 14 за період з 17.04.2013 по 17.04.2016 (а.с.49), оскільки даний розрахунок містить виключно відомості щодо графіку погашення коштів за договором кредитної лінії № 7405к від 17.04.2013 (а.с.11, 13), суд не вважає його таким, що фактично підтверджує нарахування та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем згідно вищевказаного кредитного договору.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (ч.2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»)

Проте, надані позивачем графіки розрахунків містять лише відомості про необхідність здійснення відповідачем фінансових операцій, встановити із наданих даних час утворення та розмір заборгованості по кредитним коштам та її складових, перевірити правильність нарахування заборгованості неможливо, оскільки вони не містить достатніх даних.

Отже, при таких обставинах дані графіки розрахунків не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ підтвердження фактів, які підлягають доказуванню у даній справі.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13.06.2018 року у справі № 733/608/16-ц.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року в справі № 703/3063/18.

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем суми заборгованості, яку ним заявлено при зверненні до суду із даними позовними вимогами.

Крім того, на спростування існування будь-якої заборгованості у відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 , представником відповідача при подачі заяви про перегляд заочного рішення від 04.10.2021, подано суду довідку видану кредитною спілкою «Злагода» від 19.07.2014 № 96 про повний розрахунок (а.с.111), згідно якої відповідач ОСОБА_2 по кредитному договору № 7405к від 17.04.2013 повністю розрахувався та кредитна спілка «Злагода» претензій до нього немає.

А отже, враховуючи допустимість зазначеного письмового доказу та відсутності спростування належності такого доказу зі сторони позивача та третьої особи КС «Злагода», яка вказану довідку в свою чергу видала, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7405к від 17.04.2013, крім вище встановленого повністю безпідставними.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, з огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем, представником відповідача окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки є безпідставним та необґрунтованим.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідачем при подачі заяви про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бегейма М.О. заявив клопотання про стягнення з позивача судових витрат в сумі 8000 грн. та надав копію договору про надання правничої допомоги від 21.12.2021 року; детальний опис робіт (наданих послуг) правничої допомоги від 22.04.2022, квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.12.2021 та 29.12.2021 про оплату ОСОБА_3 наданих йому послуг в сумі 8000 грн.

Частинами 4, 5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи складність справи, ціну позову та обсяг виконаних адвокатом Бегейма М.О. послуг, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, пов`язаних із розглядом даної справи, значення цієї справи для відповідача, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача 8000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525-526, 530, 544, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 13, 81, 89, 141, 178, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача кредитної спілки «Злагода» про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) та 8 000 грн (вісім тисяч гривень) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: кредитна спілка «Злагода», , місцезнаходження за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 13, оф. 424, м. Вінниця.

Суддя