Справа № 279/3984/22
Провадження 2/279/1256/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року місто Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Коваленко В.П., секретаря Бобрової В.С., розглянувши в м. Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину інваліда,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на утримання дитини - інваліда. В обгрунтування позову зазначила, що з 15.11.2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час проживають окремо, чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, яка повністю перебуваює на утриманні матері. Чоловік працює, має постійний та стабільний дохід, інших утриманців не має. Крім того, неповнолітня донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється інвалідом з дитинства, інвалідність пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, в зв`язку з цим позивач потребує додаткових витрат на придбання ліків, збалансованого харчування, оплати спеціального догляду за нею тощо.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзиву на позов чи інших клопотання до суду подано не було.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року ( копія свідоцтва про шлюб, а.с.8).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( копія свідоцтва про народження, а.с.6).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється інвалідом з дитинства, інвалідність пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, що стверджується експертним висновком №4012 від 12.07.2013 року посвідченням та вкладкою до нього ( а.с. 7,9).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину і його виконання.

При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

До особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз вищевказаних норм вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на підтвердження додаткових витрат на лікування дитини, надано експертний медичний висновок , товарний чек та квитанцію про оплату ліків , однак підтверджень того , що саме ці медичні препарати виписані лікарем саме ОСОБА_5 "ї, позивачем не надано.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд виходив з того, що для встановлення факту додаткових витрат на дитину, пов`язаних з його лікуванням, необхідно встановити наявність у дитини тяжкої хвороби, підтвердженої висновком, довідкою відповідного спеціаліста, призначення дитині лікарем медичних препаратів, маніпуляцій, фактичні витрати позивача на призначене дитині лікування, що підтверджується платіжними документами. Однак, встановити за наданими позивачем доказами наявність додаткових витрат позивача на лікування дитини ОСОБА_5 "ї, пов`язане з хворобою неможливо, оскільки позивачем не надано доказів понесення нею витрат, пов`язаних з лікуванням доньки.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що позивачем не доведено наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на дитину, що є її процесуальним обов`язком (частина перша статті 81 ЦПК України), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач згідно з п.3 ч. ст.5 Закону України "Про судовий збір "звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 182, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково .

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), аліменти: на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 01 вересня 2022 року і до повноліття дитини.

В задоволенні іншої частини вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , в дохід держави 992,40 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи , якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду В.П Коваленко