РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/654/22

Провадження № 2/293/368/2022

31 жовтня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Халімончука Р.М.,

представника відповідача адвоката Денисенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Черняхівська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 , за змістом якої просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме заповіту складеного 21.12.2006 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований в реєстрі №2339 та посвідчений нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчуком В.І., визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 строком в три місяці.

1.2. Позов обґрунтовується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно. За життя ОСОБА_2 зробила заповідальне розпорядження, згідно якого заповіла ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 . Маючи намір прийняти спадщину після смерті баби в порядку спадкування за заповітом, звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус своєю постановою від 27.02.2020 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив, оскільки був необізнаний про смерть ОСОБА_2 та про наявність заповіту складеного на його ім`я. Про заповіт складений ОСОБА_2 дізнався в січні 2020 року.

Крім того, під час оформлення спадщини, виявилось, що в заповіті допущено помилку в зазначенні його прізвища, а саме замість « ОСОБА_3 » вказано « ОСОБА_4 », а також невірно зазначено місяць його народження, замість «липня» зазначено «червня». У зв`язку з розбіжностями в написані його прізвища та місяці в правовстановлюючих документах у нього виникли труднощі в реалізації права на спадщину після смерті ОСОБА_2

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 30.05.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду.

2.2. 01.06.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі №293/654/22, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні з викликом сторін, підготовче засідання призначено на 13.07.2022. Постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Черняхівську державну нотаріальну контору Житомирської області, та витребувати у державного нотаріуса копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2.3. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 30.05.2022 судом направлено запит до органу реєстрації Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про надання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача.

2.4. Згідно листа Черняхівської селищної ради Житомирської області від 06.07.2022 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 значиться за адресою: АДРЕСА_2 .

2.5. 06.07.2022 до суду надійшов відзив на позов. До відзиву на позов відповідачем ОСОБА_1 додано клопотання про виклик свідків, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

2.6. 13.07.2022 судовий розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті. Розгляд справи відкладено на 23.08.2022.

2.7. Ухвалою суду від 23.08.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 12.09.2022.

2.8. Ухвалою суду від 12.09.2022, яка в порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 06.10.2022.

2.9. 21.09.2022 на виконання вимог ухвали суду від 01.06.2022 нотаріусом до суду надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копію спадкової справи заведеної до майна померлої ОСОБА_2 .

2.10. 06.10.2022 ухвалою суду підготовче провадження закрито та розгляд справи призначено по суті на 31.10.2022. Постановлено викликати в судове засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для допиту в якості свідків.

2.11. 31.10.2022 в судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, представник відповідача позов не визнала та просила застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

2.12. 31.10.2022 представник третьої особи в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви від 11.08.2022 завідувач Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області просив розглядати справу у відсутність представника Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області.

2.13. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

2.14. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

2.15. У судовому засіданні 31.10.2022, відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Черняхів Житомирського району Житомирської області померла ОСОБА_2 у віці 89 років, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.81).

3.2. За життя, 21.12.2006, ОСОБА_2 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження на все своє майно та заповіла його онукам ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с. 82).

3.3. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) сформованої за №52433886 від 27.06.2018, заповіт є чинним (а.с.79-80).

3.4. Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до майна померлої Черняхівською державною нотаріальної конторою заведена спадкова справа за № 179/2018. Згідно матеріалів спадкової справи № 179/2018, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, згідно поданої нею заяви про прийняття спадщини від 27.06.2018 за №430 (а.с.81,93). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 30.05.2019 ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

3.5. 27.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с.13).

3.6. Згідно з постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори від 27.02.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 в зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого законом (а.с.14).

3.7. Відповідно до листа Черняхівської державної нотаріальної контори від 04.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у внесенні виправлень у заповіт ОСОБА_2 посвідченого 21.12.2006 (а.с.19).

3.8. Відповідно до копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Черняхів Житомирської області та станом на 06.02.2013 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9).

3.9. Відповідно до рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.05.2018, ОСОБА_1 визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_3 . Рішення набрало законної сили 22.06.2018 (а.с.17).

3.10. Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.40, 121).

3.11. Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивач є її сином, з яким вона перебуває в неприязних стосунках, відповідач є її донькою. Вказала, що з сином погіршились відносини після смерті чоловіка в 2015 році. З того часу син рідко приїздив до батьківського будинку, рідко спілкувався з ріднею, зокрема із бабою ОСОБА_2 , не пропонував свою допомогу. Вказала, що у 2013 році її мати ОСОБА_2 святкувала свої іменини та в присутності гостей та онуків говорила, що склала заповіт на онуків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і показувала його онукам, зачитувала його. Свідок бачила, що в заповіті є помилка в прізвищі її сина та даті його народження, однак не придала цьому значення. Про смерть баби ОСОБА_2 був повідомлений по телефону ОСОБА_1 в день її смерті, телефонувала йому донька ОСОБА_10 , однак на похорон баби син ОСОБА_1 не приїхав та не брав участі у похованні.

3.12. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що із померлою ОСОБА_2 вона була добре знайома, з нею перебувала в добрих стосунках, неодноразово допомагала їй по господарству. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що остання склала заповіт на своїх онуків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Знала, що баба повідомила про це обох онуків, так як неодноразово говорила про це, зокрема на святкуванні свого дня народження в 2013 році. Також додала, що позивач рідко приїздив до баби ОСОБА_2 та майже не спілкувався з нею та своїми рідними. В день смерті відповідач ОСОБА_1 телефонувала до позивача та повідомила його про смерть баби, однак, останній на похорон не приїхав.

3.13. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що знала добре ОСОБА_2 , неодноразово приходила до неї в гості. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що вона склала заповіт на своїх онуків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Заповіт вона не бачила і не читала. Крім того пояснила, що в день смерті відповідач ОСОБА_1 телефонувала позивачу та повідомляла про смерть ОСОБА_2

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

4.2. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

4.3. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

4.4. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

4.5. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

4.6. Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

4.7. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

4.8. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

4.9. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

4.10. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

4.11. Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

4.12. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. Предметом позову є доведеність належності правовстановлюючого документу, яким є заповіт ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований в реєстрі №2339 та посвідчений нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчуком В.І., у якому прізвище позивача зазначено « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 » та місяць його народження « ІНФОРМАЦІЯ_5 » замість « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (а.с. 10), а також визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

5.2. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для позивача важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

5.3. Судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо.

5.4. Враховуючи, те, зазначені позивачем обставини щодо належності йому заповіту, складеного ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, доводяться належними та допустимими доказами та не спростовані відповідачем, встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для позивача юридичне значення, внести виправлення у правовстановлюючий документ неможливо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

5.5. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом.

5.6. Встановлено, що позивач на час відкриття спадщини після смерті своєї баби ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем.

5.7. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

5.8. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

5.9. Поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач обгрунтовує необізнаністю про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а також необізнаність про смерть спадкодавця. Зазначає, що про наявність заповіту дізнався в січні 2020 року.

5.10. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

5.11. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

5.12. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №338/46/21 від 18.02.2022, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

5.13. У постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження №61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки, що, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

5.14. Суд погоджується із доводами позивача, що нотаріус не виконав вимог статті 63 Закону України «Про нотаріат» та не вчинив дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснив його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

5.15. Наявність рішень Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.05.2018 про визнання позивача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_3 , та від 06.12.2016 про визнання позивача таким, що постійно не проживав за місцем реєстрації на час смерті спадкодавця ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , дає підстави вважати, що між спадкоємцями очевидний спір щодо спадкового майна, усі вони заінтересовані у зменшенні кола спадкоємців та збільшенні спадкової маси на свою користь.

5.16. Суд також приймає до уваги те, що позивач останніх декілька років не спілкувався з своєю ріднею, внаслідок неприязних відносин між ними. Втім, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували його необізнаність про наявність заповіту ОСОБА_2 до січня 2020 року. Зазначені доводи позивача спростовуються показами свідка ОСОБА_7 , яка показала, що ОСОБА_2 на святкуванні своїх іменин в 2013 році зачитувала та показувала заповіт позивачу в присутності інших гостей. Крім того, показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтверджується факт обізнаності позивача про смерть баби ОСОБА_2 , саме в день її смерті. Крім того, позивач не спростував доводів представника відповідача про те, що сестра повідомляла його про смерть баби ОСОБА_2 в день її смерті.

5.17. Про обізнаність позивача про наявність заповіту на його користь свідчить і зміст заяв до нотаріуса від 27.02.2020, згідно яких позивач просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом та надати довідку про те, чи вчинялись будь-які дії стосовно майна, яке йому заповідалось (а.с. 97, 97зв.).

5.18. Інших об`єктивних, непереборних, істотних обставин, які перешкоджали йому у вчиненні дій щодо прийняття спадщини, позивач не навів. Не спілкування позивача зі спадкодавцем та іншою ріднею внаслідок неприязних відносини між ними, проживання за різними адресами не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

5.19. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

5.20. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

5.21. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5.22. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

5.23. З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивач достеменно був обізнаний про смерть спадкодавця та про наявність заповіту на його користь та на користь його сестри. Таким чином, доводи позивача щодо підстав поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини не є такими, які б свідчили про об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для спадкоємця щодо подання у передбачений законом термін заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

5.24. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно із ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

5.25. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

5.26. Аналіз статей 1270, 1272 ЦК України свідчить про те, що строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. При цьому законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, і це не є строком позовної давності, так як при наявності поважних причин спадкоємцю може бути визначено додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Тобто строки прийняття спадщини і строки позовної давності є різними за своєю природою, вони істотно різняться і за наслідками спливу. Закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини тягне за собою втрату права на неї, однак з цього часу починає перебіг не строк позовної давності, а у спадкоємця виникає право на визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 травня 2019 у справі №357/13630/16-ц (провадження № 61-29172 св 18).

5.27. Таким чином, підстав для застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах немає.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

6.2. Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , правовстановлюючого документу заповіту складеного 21.12.2006 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований у реєстрі №2339 та посвідчений нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І. 21.12.2006.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

адреса проживання:

АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач:

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_8

адреса проживання:

АДРЕСА_5

РНОКПП НОМЕР_3

Третя особа:

Черняхівська державна нотаріальна контора

адреса місцезнаходження:

12301, Житомирська область

смт Черняхів, вул. Шевченка, 4

Код

Повне рішення складено та підписано 10.11.2022.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ