Провадження № 2/752/188/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
17 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання недійсним кредитного договору, -
21.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору до ПАТ «Банк Форвард».
25.09.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Новаком А.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Розпорядженням керівника апарату суду від 23.05.2018 року № 1168 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_2 , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 24.05.2018 року, вказана цивільна справа розподілена судді Шкірай М.І.
29.05.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
14.12.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
12.02.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про забезпечення позову.
16.06.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24.07.2013 року між ним та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРВАРД» укладено договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , відкрито рахунок № НОМЕР_2 , випущено платіжну картку № НОМЕР_3 .
Однак, зазначений договір, на його думку, не відповідає нормам ЗУ «Про захист прав споживачів».
Так, у порушення Закону України «Про захист прав споживачів», працівники банку не ознайомили його з умовами кредитування, текст договору був занадто дрібним у зв`язку з чим не було можливості детально ознайомитися із його змістом, довелося підписати текст, не читаючи його. З огляду на викладене вище, просив визнати недійсним договір про надання та використання платіжної картки № 107860814 від 24.07.2013 року.
05.02.2018 року відповідач ПАТ «БАНК ФОРВАРД» подав відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про завершення розгляду справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити заявлені вимоги.
Будучи присутнім у судовому засіданні 16.06.2021 року, позивач ОСОБА_1 повідомив суд, що підтримує позовні вимоги саме у варіанті визнання договору недійсним, підставою для позову є введення його в оману.
Відповідач ПАТ «БАНК ФОРВАРД», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися.
Врахувавши думку позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 24.07.2013 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 укладено договір про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_1 , відкрито рахунок № НОМЕР_2 , випущено платіжну картку № НОМЕР_3 .
Як видно зі змісту зазначеного вище договору, його укладання здійснюється відповідно до Умов надання та обслуговування платіжних карток банку.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 , зазначає, що кредитний договір є недійним, тому що суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, працівники банку не ознайомили його з умовами кредитування, текст договору був занадто дрібним у зв`язку з чим не було можливості детально ознайомитися із його змістом, довелося підписати текст, не читаючи його. Таким чином його введено в оману.
За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Права споживача вважаються порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.
Аналізуючи додану позивачем до позовної заяви копію оспорюваного договору, суд приходить до висновку, що його текст дійсно є занадто дрібним, що унеможливлює його прочитання, а тому суд приймає до уваги та вважає доведеним позивачем порушення банком правил ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів».
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі та визнання договору про надання та використання платіжної картки № 107860814, укладеного 24.07.2013 року між ПАТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 , недійсним.
За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання недійсним кредитного договору, задовольнити.
Визнати недійсним договір про надання та використання платіжної картки № 107860814, укладений 24.07.2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк