Справа № 466/2618/19 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2574/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника відповідача ГУ ПФУ у Львівській області Кожухар І.І., представника відповідача УСБУ у Львівській області Олійник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року у складі судді Мисько Х.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Управління Служби безпеки України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, в якому просив стягнути з відповідача 100 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення моральної шкоди. Ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено попереднє судове засідання.

Протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2019 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 до участі у розгляді справи залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області як співвідповідача.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Управління Служби безпеки України у Львівській області та Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 лютого 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Управління Служби безпеки України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення моральної шкоди - залишено без розгляду, з підстав, передбачених ст. 257 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначив, що судове рішення є неправомірним, оскільки воно ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванню норм матеріального права.

Висновок суду, згідно якого позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання повторно не з`явився до суду без поважних причин, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, вважає неправомірним, необ`єктивним та таким, що не підтверджується наявними по справі матеріальними носіями інформації, що в свою чергу дає підстави розцінювати ухвалу суду як незаконну.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

18 жовтня 2021 року від Управління Служби безпеки України у Львівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій, направлених на усунення неналежного виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійснення перепонам для руху справи, створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти таким діям є порушенням ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

19 жовтня 2021 року відзив надійшов від Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області. У відзиві зазначено, що ухвала Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року винесена з дотриманням норм процесуального права. З посиланням на постанови Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №759/15271/17, від 11.03.2020 у справі №761/8849/19, від 18.01.2021 року у справі №760/22245/18, від 20.01.2021 у справі №569/5089/17, від 10.02.2021 у справі №598/2250/19 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 28 березня 2019 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, в якому просив стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі, а ухвалою цього ж суду від 07 лютого 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 27 березня 2020 року (т. 2 а.с.99)

Згідно із довідкою секретаря судових засідань Волошин Ю.П., судове засідання призначене, на 27 березня 2020 року не відбулось по причині попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на підставі розпорядження зборів суддів Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року, ч.2 ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Указу Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» (т. 2 а.с.106).

Наступні судові засідання, які повинні були відбутись 07 травня 2020 року, 14 липня 2020 року не відбулись у зв`язку з перебуванням головуючого судді в іншому судовому процесі, що стверджується довідками секретаря судових засідань від 07.05.2020 та від 14.07.2020, відповідно (т. 2 а.с. 116, 121).

Судове засідання, призначене на 19 серпня 2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, що стверджується довідкою секретаря судових засідань від 19.08.2020 (т. 2 а.с. 125).

Судові засідання призначені на 28 жовтня 2020 року та на 30 листопада 2020 року не відбулись у зв`язку з перебуванням головуючого судді в іншому судовому процесі, що стверджується довідками секретаря судових засідань від 28.10.2020 та від 30.11.2020 відповідно (т. 2 а.с. 129, 137).

В судове засідання, призначене на 25 січня 2021 року, про яке позивач був повідомлений у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 не з`явився через карантинні обмеження, про що повідомив суд надіславши через підсистему «Електронний суд» клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи. При цьому, в клопотанні покликався на Постанови КМ №1301 від 23.12.2020, №9 від 05.01.2021 року, якими продовжувалась дія карантину, введена постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, від 20.05.2020 №392 та від 22.07.2020 №641 (т. 2 а.с.140).

Вирішуючи питання про відкладення судового засідання 25 січня 2021 року на 18 березня 2021 року, суд дійшов висновку про необхідність такого відкладення у зв`язку з неявкою позивача, що свідчить про визнання поважною причиною неявки останнього, при цьому зазначив повторною, що не відповідає дійсності, оскільки це перше судове засідання, яке відбулось після закриття підготовчого засідання і призначення справи до судового розгляду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить висновку, що неявка позивача в судове засідання 25 січня 2021 року не може розцінюватися як повторна.

Про судове засідання, призначене на 18 березня 2021 року, позивач також був повідомлений у встановленому законом порядку, однак в таке не з`явився, надіславши суду через підсистему «Електронний суд» сформоване 16.03.2021 року клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, у зв`язку з продовження дії карантину до 30 квітня 2021 року, встановленого постановами КМУ (т. 2 а.с 144, 157-158 ).

Проте, незважаючи на наявне у матеріалах справи клопотання, суд 18 березня 2021 року дійшов висновку, що позивач знову повторно не з`явився в судове засідання. При цьому, не врахував, що позивач своєчасно повідомив суд про причини неявки в судове засідання та заявив клопотання про відкладення слухання справи, у задоволенні якого відмовлено судом першої інстанції.

Так, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19», на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, зокрема роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Колегія суддів звертає увагу, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 16 грудня 1992 року Жоффр де ля Прадель проти Франції ).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У даному випадку слід врахувати, що у клопотаннях від 21.01.2021 року та від 16.03.2021 року ОСОБА_1 зазначив, що враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних проти епідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-19», якою з 19 грудня 2020 р до 28 лютого 2021 року на території України запроваджений карантин, а також у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації у Львові та продовженням дії карантину до 30 квітня 2021 року, просив про відкладення розгляду справи на інший день після закінчення терміну дії карантину.

Суд першої інстанції, отримавши клопотання ОСОБА_1 ці обставини не врахував, застосувавши надто суворе тлумачення процесуальної норми, що в свою чергу позбавило заявника права на доступ до суду, завадило розгляду його позовних вимог та відповідно є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Викладене свідчить, що достатніх підстав вважати, що 18 березня 2021 року мала місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин у суду не було, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що суд першої інстанції, не дотримався вимог п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, прийшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду, ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2022 року.

Головуючий суддя А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк