Справа№592/5684/22
Провадження №2/592/1588/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Носової А.С., представника позивача адвоката Супрун Д.В., представника відповідача Сімоненко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про скасування наказу, зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 01.06.2000 року його прийняли на роботу до ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб». 14.07.2022 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою у якій просив: звільнити його з 01 серпня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю та умов колективного договору, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати. 01.08.2022 року на підприємстві було видано Наказ №168-К, відповідно до якого його звільнено з 01 серпня 2022 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України. Позивач не погоджується з таким формулюванням його звільнення і вважає наказ незаконним виходячи з наступного. Відповідач по справі протягом останнього року виплачував заробітну плату не регулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі заробітна плата не виплачувалася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної станом на день звільнення склала 127061,35грн. Ця сума без урахування вихідної допомоги, яку позивачу має бути нараховано та виплачено у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час систематично порушував законодавство про працю відносно строків та розмірів виплати заробітної плати. На це посилався у своїй заяві про звільнення позивач і ці факти відповідачу достеменно відомі. Так, станом на жовтень 2021 року борг підприємства перед позивачем становив 58181,45грн., на грудень 2022 року - 64824,66грн., на липень 2022 року - 115248,88грн. Крім того, позивач вже звертався до суду і частину заборгованості (станом на кінець лютого 2022 року, в розмірі 82324грн. 33коп.) згідно до рішення Ковпаківського районного суду від 19.05.2022 року по справі №592/1273/22 стягнуто на його користь. На день подачі цього позову рішення хоча і набрало законної сили, але не виконане. Таким чином, визнаний самим підприємством борг на сьогодні, не охоплений рішенням суду, та без урахування суми вихідної допомоги становить 44737,02грн. Відповідач відмовляється сплатити позивачу заборгованість, чим грубо порушує вимоги КЗпП України. З такими діями відповідача позивач категорично не погоджується, адже відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» №168-К від 01.08.2022 року відповідно до якого його звільнено з ДП 01 серпня 2022 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України; змінити формулювання причини звільнення та визнати його, начальника електропідстанції відділу головного енергетика, звільненим з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» 01 серпня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати; стягнути на користь позивача з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату в сумі 4437,02грн.; стягнути на користь позивача з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, у сумі 49524,45грн., з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Супрун Д.В. позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» Сімоненко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, в іншій частині заперечувала проти задоволення позову. В відзиві на позовну заяву зазначила, що відповідачем підтверджується заборгованість по заробітній платі позивача на дату звільнення 01.08.2022 року в сумі 127061,32грн. Із зазначеної суми боргу 82324,33грн. стягнута з відповідача рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.05.2022 року. Залишок нестягнутої суми боргу складає 44737,02грн. Проти інших позовних вимог позивача заперечує. 15.03.2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 4 цього Закону передбачено, що у зв`язку з веденням бойових дій у районах, у яких розташоване підприємство та існування загрози для життя та і здоров`я працівника він може розірвати трудовий договір за власною ініціативою у строк, зазначений у його заяві. Згідно з ст.10 цього Закону роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Від початку запровадження воєнного стану в Україні відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства, перш за все у зв`язку з неможливістю забезпечення безпеки працівників. 24.02.2022 року видано наказ №24/П «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ». Внаслідок влучення авіабомби 03.03.2022 року в електропідстанцію ДП, було пошкоджено трансформатор, знеструмлено обладнання підприємства. Внаслідок дії таких обставин зруйновано та серйозно пошкодження майно підприємства, зокрема, котельня, технологічне обладнання виробничих цехів. На даний час відновлено роботу окремих технологічних ділянок виробництва, розпочато випуск продукції, разом з тим, ринки збуту суттєво звузились, а деякі втрачено. Листом від 28.02.2022 року ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини. Отримавши заяву позивача про звільнення за власним бажанням з причин порушення підприємством законодавства про працю, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати, відповідачем відповідно до чинного законодавства було видано наказ про звільнення позивача за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Позивач не має права на виплату вихідної допомоги, оскільки порушення встановлених законом строків виплати заробітної плати з боку відповідача не було.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Суд установив, що з 01.06.2000 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб».

14.07.2022 року позивач звернувся до керівництва підприємства з заявою, у якій просив звільнити його з 01 серпня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю та умов колективного договору, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

01.08.2022 року було видано наказ №168-К, відповідно до якого, ОСОБА_1 , начальника електропідстанції відділу головного енергетика, звільнено з ДП 01 серпня 2022 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України; підстава - заява ОСОБА_1 .

Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 (а.с.9), та копією наказу №168-15 від 01.08.2022 року (а.с.11).

Відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору.

Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору.

Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

В заяві про звільнення від 14.07.2022 pоку адресованій директору ДП «Завод ОБ та ВТ зазначено факт порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, а саме - систематичне порушення строків виплати заробітної плати.

Загальна сума заборгованості з виплати заробітної станом на день звільнення позивача склала 127061,35грн. Так, станом на жовтень 2021 року борг підприємства перед позивачем становив 58181,45грн., на грудень 2021 року - 64824,66грн., на липень 2022 року - 115248,88грн. Крім того, позивач вже звертався до суду і частину заборгованості (станом на кінець лютого 2022 рок в розмірі 82324грн. 33коп.) згідно з рішенням Ковпаківського районного суду від 19.05.2022 року по справі №592/1273/22 стягнуто на його користь. На день подачі цього позову рішення хоча і набрало законної сили, але не виконане.

Отже, порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер і мали місце не лише з лютого 2022 року, а і протягом 2021 року. Отже, відповідач порушив вимоги трудового законодавства і у позивача були підстави для написання ним заяви про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України.

Таким чином, оскільки позивачем було наведено конкретні факти порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, які останній мав би визнати , а тому були всі підстави для звільнення позивача за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої ним заяви.

У день звільнення працівника за власним бажанням на підставі п.3 ст.38 КЗпП необхідно згідно вимог законодавства у цей же день видати наказ на звільнення, видати трудову книжку та провести розрахунок.

Позивач в своїй заяві від 14.07.2022 року просив його звільнити саме 01.08.2022 року, тобто скористався правом, яке йому надає саме частина 3 ст.38 КЗпП України.

Таким чином, звільняючи ОСОБА_1 саме з 01 серпня 2022 року відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю, в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, роботодавець фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме 01 серпня 2022 року роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. Адже саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з ним трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 754/1936/16-ц і від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18, при незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Таким чином, ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» не мав права звільняти ОСОБА_1 за ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

З викладених підстав, суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 та вважати ОСОБА_1 , начальника електропідстанції відділу головного енергетика, звільненим з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» 01 серпня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати. Суд не вбачає підстав для скасування наказу №168-К від 01.08.2022 року

Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач по справі протягом останнього року виплачував заробітну плату нерегулярно, виплати проводились у частковому еквіваленті від зарплати та за попередні місяці, а в деякі періоди взагалі не платилася, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі. Загальна сума заборгованості з виплати заробітної станом на день звільнення склала 127061,35грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.05.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати задоволено; стягнуто із Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 суму нарахованої, але виплаченої заробітної плати, станом на кінець лютого 2022 року, в розмірі 82324грн. 33коп. (а.с.14).

Рішення суду від 19.05.2022 року не виконано до цього часу.

Таким чином, визнаний самим підприємством борг на сьогодні, не охоплений рішенням суду від 19.05.2022 року, та без урахування суми вихідної допомоги становить 44737,02грн. і підтверджується виданими працівнику розрахунковими листами.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 44737,02грн.

Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч.3 ст.38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При нарахуванні та стягненні вихідної допомоги слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку: згідно до розрахункових листів, наданих ДП «ОБ та ВТ» та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ №100 заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню становить: за червень 2022 року - 16492,50грн., за липень 2022 року - 16 523,80грн., що в сумі становить 33016,30грн. Таким чином, середньомісячна заробітна плата становить 16508,15грн. (33016,30/2).

Отже, вихідна допомога, що має бути стягнута на користь позивача відповідно до положень 44 КЗпП України становить 49524,45грн. (16508,15грн.х3) з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 992грн.40коп.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 .

Вважати ОСОБА_1 , начальника електропідстанції відділу головного енергетика, звільненим з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» 01 серпня 2022 року за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме, систематичного порушення строків виплати заробітної плати.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 44737грн.02коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 49524грн.45коп. з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь ОСОБА_1 992грн.40коп. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.и в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Відповідач: Дочірнє підприємство «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» - м.Суми, вул.Комарова,2, .

Суддя О.А. Котенко