Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 494/503/22
Номер проведження 2/508/151/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Корсаненкової О.О.

за участю секретаря Сівачової І.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ковтун К.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Миколаївка Одеської області цивільну справу № 494/503/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

У квітні 2022 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 27.08.2021 року була призначена на посаду директора Опорного закладу ліцею № 3 Березівської міської ради Одеської області, де працює до теперішнього часу.

11 квітня 2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук (https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false) у коментарях під статтею ОСОБА_2 розповсюдила таку інформацію:

«Уважаемые, a кто контролирует мародеров в военное время? Полицаи и прокуроры принимают в этом активное участие в военное время, воруют у человека зарплату вместе с должностными лицами государственных учреждений, все безконтрольно, а Вы тут сказки рассказываете, чиновники работают на государство агресора».

« ІНФОРМАЦІЯ_1 принял решение об отмене приказа директора Шевченко, восстановлении меня на работе, суд взыскал с ответчика, должника в мою пользу утраченный заработок за период вынужденного прогула. Должник Шевченко, Криштопова при исполнении судебного решения украли в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинили, украли 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров. Продажная и гнилая власть, человек для нее никто. Хапуги, ворюги, спекулянты и взяточники. Для кого война, а для этих мать родная, позорище, мародеры».

На момент подання позову публікація, під якою був залишений цей коментар, набрала 264 відміток «подобається», 25 коментарів та 48 разів була додатково розповсюджена.

Крім того, 12 квітня 2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 в присутності колег, підлеглих та працівників поліції ОСОБА_2 розповсюдила наступну інформацію, а саме звинуватила позивача у сепаратизмі та колабораціонізмі, у тому, що остання працює на країну агресора. Що неправильним нарахуванням заробітної плати відповідача, позивач особисто обікрала відповідача на 10 000 грн., звинуватила відповідача у мародерстві.

Зазначена інформація була розповсюджена відповідачем у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

У цей же день ОСОБА_1 отримала від відповідача повідомлення такого змісту: «Все пересчитать с ноября, либо мало не покажеться».

Зазначеному передувало те, що у 2021 році ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Опорного закладу ліцею № 3 про визнання наказу та дій ОСОБА_1 незаконними, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 03.03.2022 року позов було задоволено частково. Вказане рішення було виконано згідно чинного законодавства, проте відповідачу не сподобалося як саме.

Поширена інформація не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на недоторканість її честі, принижує людську гідність, шкодить діловій репутації, оскільки багато батьків, дітей, колег, підлеглих, односельців, знайомих та друзів прочитали та почули цю недостовірну інформацію. Дії ОСОБА_2 призвели до моральних страждань позивача, втрати душевного спокою, перебування у роздратованому та стресовому стані, внаслідок чого погіршилося її здоров`я. Відповідач своїми діями публічно знецінює професійні можливості ОСОБА_1

25.04.2022 року на засіданні тимчасової комісії Управління освіти, молоді, спорту, культури та соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради з розгляду заяви ОСОБА_1 щодо ситуації, яка сталася 12.04.2022 року, ОСОБА_2 поскаржилася на наявність несправедливих рішень, прийнятих позивачем, а також не заперечувала щодо образ ОСОБА_1 , як директора, та зазначила, що мала на те законне право.

Поширена ОСОБА_2 інформація є негативною, порушує немайнові права ОСОБА_1 та не є оціночним судженням. У зв`язку з чим, позивач просить суд

1. Визнати недостовірною та такою, що принижують честь, гідність та ділову репутацію,

-інформацію, розповсюджену відповідачем 11 квітня 2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук (https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false):

«Уважаемые, a кто контролирует мародеров в военное время? Полицаи и прокуроры принимают в этом активное участие в военное время, воруют у человека зарплату вместе с должностными лицами государственных учреждений, все безконтрольно, а Вы тут сказки рассказываете, чиновники работают на государство агресора».

« ІНФОРМАЦІЯ_1 принял решение об отмене приказа директора Шевченко, восстановлении меня на работе, суд взыскал с ответчика, должника в мою пользу утраченный заработок за период вынужденного прогула. Должник Шевченко, Криштопова при исполнении судебного решения украли в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинили, украли 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров. Продажная и гнилая власть, человек для нее никто. Хапуги, ворюги, спекулянты и взяточники. Для кого война, а для этих мать родная, позорище, мародеры»

-інформацію, публічно оголошену відповідачем 12 квітня 2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області (Одеська область, м.Березівка, вул.М.Грушевського, 5) в присутності колег, підлеглих та працівників поліції:

Відповідач звинуватила позивача у сепаратизмі та колабораціонізмі, у тому, що остання працює на країну агресора. Що неправильним нарахуванням заробітної плати відповідача, позивач особисто обікрала відповідача на 10 000 грн., звинуватила відповідача у мародерстві.

2.Зобов`язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом видалення коментарів, у яких вона містилась, та не пізніше ніж впродовж трьох робочих днів з моменту набрання чинності рішенням суду опублікувати на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук

(https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false) наступного повідомлення:

« ІНФОРМАЦІЯ_2 , я, ОСОБА_2 у цій групі поширила недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 , директора Опорного закладу - ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області, назвала порядну людину мародером, хапугою, спекулянткою та хабарницею, писала, що вона працює на державу - агресора, що вкрала у воєнний час мою заробітну плату. Звертаюсь до всіх, хто це читає: то була неправда, вибачне мене будь ласка. ОСОБА_1 виконала рішення суду згідно чинного законодавства. Вибачте, що я всіх намагалась ввести в оману»

Зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію, публічно оголошену 12 квітня 2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області (Одеська область, м.Березівка, вул.М.Грушевського, 5) в присутності колег, підлеглих та працівників поліції, шляхом публічного вибачення у присутності тих же осіб.

3.Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у сумі 170 000,00 грн. та судові витрати.

Розпорядженням голови Березівського районного суду Одеської області від 10.05.2022 року дана справа була передана для розгляду до Миколаївського районного суду Одеської області через неможливість створити склад суду.

Ухвалою суду від 31.05.2022 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання.

Підготовче судове засідання від 22.06.2022 року було відкладено у зв`язку з неотриманням відповідачем матеріалів позовної заяви.

14.07.2022 року, 19.08.2022 року від відповідача надійшли заперечення проти позову однакові за змістом, відповідно до яких ОСОБА_2 вважає позовні вимоги безпідставними, невмотивованими, необґрунтованими та такими, які не засновані на законі.

Відповідач зазначила, що 1) працює вчителем фізичного виховання в Опорному закладі ліцеї № 3 з 01.09.2002 року, має трудовий стаж 38 років, протягом якого добросовісно та відповідально відносилась до своїх посадових обов`язків. У 2020 році змінилося керівництво навчального закладу та, відповідно, відношення до підлеглих. ОСОБА_1 належним чином не реагувала на ситуації, які виникали між ОСОБА_2 та ученицею, а потім із колегою, вчасно не звільнила її з посади керівника гуртка. Остання зверталася до суду для захисту своїх прав. 10.11.2021 року ОСОБА_1 наказом від 08.11.2021 року відсторонила відповідача від роботи через відсутність щеплення від COVID-19, чим порушила її трудові права та лишила без засобів для існування, внаслідок чого остання була змушена звертатися до суду. Наказом директора від 28.02.2022 року ОСОБА_2 була тимчасово, на період воєнного стану, допущена до роботи. Проте, після ухвалення судом рішенням від 03.03.2022 року, яким ОСОБА_2 було поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 наказом від 03.03.2022 року скасувала накази від 08.11.2021 року та 28.02.2022 року. ОСОБА_2 неодноразово зверталася до директора Опорного закладу ліцею № 3, начальника Управління освіти, голови Березівської ОТГ та інших організацій з приводу неправильного нарахування розміру відшкодування її вимушеного прогулу. Відповідач була вимушена прикладати додаткові зусилля для захисту та відновлення порушених директором прав, витрачати час на складання заяв, скарг та їх розгляд. Розгляд заяв ОСОБА_2 управлінням освіти був необ`єктивним, внаслідок чого остання зверталася із скаргами на їх дії, бездіяльність до органів влади.

2) На сторінці Одеської облдержадміністрації в соціальній мережі Фейсбук ОСОБА_2 реалізувала своє право на критику в адресу незаконної та протиправної діяльності поліції, прокуратури, департаменту освіти, управління освіти опорного закладу - ліцею № 3, право на свою думку, гарантоване ст.34 Конституції України, оскільки директор ОСОБА_1 не виконувала свої обов`язки керівника та порушувала законодавство, що призводило до порушення трудових прав відповідача. 12.04.2022 року ОСОБА_2 зверталася до поліції з повідомленням про мародерство директора та головного бухгалтера ліцею.

3) Відповідач не висловлювалася на адресу ОСОБА_1 із висловами «сепаратизм» та «колабораціонізм» ані усно, ані письмово.

4) ОСОБА_2 стверджує, що позивач вкрала її зарплату, що у воєнний час розцінюється, як мародерство та праця на країну агресора.

5) Звинувачення ОСОБА_1 у тому, що відповідач не приймала участі у волонтерській діяльності, не відповідають дійсності.

6) У графіку чергувань ОСОБА_11 була зазначена двічі, була відсутня на чергуванні у бомбосховищі через поважну причину, оскільки її донька їхала до іншої країни на навчання.

7) У відповідача алергія на пил, тому вона не могла плести сітки, про що повідомляла ОСОБА_1

8) Свідоцтво про народження та шлюб позивача висвітлять об`єктивні сімейні правовідносини.

9) Рішенням управління освіти та поліції не встановлені факти незаконних та протиправних дій відповідача, тобто ОСОБА_1 не довела вини ОСОБА_2 у них.

10) Рішенням суду від 03.03.3022 року доведено порушення трудових прав ОСОБА_2 , спричинення їй шкоди втраченим заробітком, дискримінацію та свавілля, змушення до участі у експериментах.

11) За вказаним рішенням ОСОБА_1 та головний бухгалтер мали нарахувати відповідачу середній заробіток із врахуванням щорічної грошової допомоги, проте не зробили цього, що є розглядом скарг та заяв ОСОБА_2 , які наразі перебувають на розгляді уповноважених органів.

12) Несвоєчасне звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртка, несвоєчасна виплата розрахункових спричинило останній шкоду, яку позивач визнала та виплатила, здійснивши розрахунок з індексацією та компенсацією.

13) За вищезазначеним рішенням суду ОСОБА_1 мала відновити відповідача на посаді з моменту відсторонення, проте остання тричі видавала накази про це 28.02.2022 року, 03.03.2022 року та 11.04.2022 року, які встановлювали різні строки, дати відновлення. Останнім наказом позивач виправила свої помилки, після заяв та скарг ОСОБА_2 усунула їх самостійно.

14) Факти бездіяльності директора при розгляді доповідної відповідача по приниженню підтверджується цією заявою та відповіддю на неї.

15) Факти тиску, цькування ОСОБА_2 директором підтверджуються заявою, відповіддю, листом попередньої тарифікації, наказами №№ 55-ОД, 58-ОД, запрошенням на розгляд заяви ОСОБА_1 , відсутністю запрошення на розгляд заяви відповідача, матеріалами перевірки доповідної відносно учениці ОСОБА_12

16) Коментарі ОСОБА_2 у соціальній мережі Фейсбук щодо порушення її трудових прав є фактами, які остання довела суду, а інші вислови є критикою, оцінкою дій, оскільки не містять фактичних даних, а тому є оціночним судженням, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Критичні висловлювання відповідача не можуть бути визнані розповсюдженням недостовірної інформації, яка порушує права позивача.

17) У діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, оскільки не доведено її вини та протиправності її дій, причинно-наслідковий зв`язок між діями та стражданнями позивача. ОСОБА_1 не довела та не надала доказів на підтвердження того, що відомості порушують її особисті немайнові права, завдають шкоди. Критична оцінка певних фактів і недоліків не може бути підставою для стягнення моральної шкоди.

У підготовчому судовому засіданні від 14.07.2022 року було оголошено перерву для ознайомлення позивача та його представника із запереченнями проти позову, для надання можливості відповідачу подати докази.

Клопотаннями від 22.06.2022 року, 14.07.2022 року, 15.08.2022 року, 22.08.2022 року, 20.09.2022 року відповідач просила долучити до матеріалів справи письмові докази.

07.09.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначила, що позовні вимоги не стосуються трудової діяльності відповідача і не ставлять під сумнів добросовісне виконання останньою своїх трудових обов`язків. Фактично відбулося звинувачення особи у діях, які вона не вчиняла, а не реалізація права відповідача на критику. Крім того, ОСОБА_2 продовжує систематично принижувати та ображати позивача без будь-яких на те підстав, писати скарги в усі інстанції із викладенням недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 , чим продовжує наносити шкоду діловій репутації останньої та авторитету школи. Протягом останнього місяця відбулися засідання при Березівській РДА, управлінні освіти Березівської ОТГ, Березівської ОТГ, на яких ОСОБА_2 дозволяла собі кричати, ображати позивача в присутності членів комісії та керівництва, безпідставно звинувачувати у державній зраді, хабарництві, вимаганні та залякуванні колег. Просить суд дати оцінку діям відповідача, захистити ОСОБА_1 від проявів булінгу з її боку. Правильність розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 була перевірена та підтверджена засіданням комісії за зверненнями останньої від 12.04.2022 року та 19.04.2022 року. 15.07.2022 року відбулося засідання трудового колективу у тому числі щодо питання про ситуацію, що сталася між сторонами по справі, на якому колектив підтримав ОСОБА_1 . Зазначення ОСОБА_2 про те, що її трудовий стаж було перервано, спростовується довідкою від 31.07.2022 року. У своїх запереченнях відповідач дозволила собі втрутитися у приватне сімейне життя ОСОБА_1 , названий син якої ОСОБА_13 служить у ЗСУ.

07.09.2022 року від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких ОСОБА_1 зазначила, що працює на посаді директора опорного закладу ліцею № 3 з березня 2020 року, має педагогічний стаж 26 років, протягом яких конфліктів із колективом не мала. Перебуваючи на посаді директора, вирішувала конфлікти між ОСОБА_2 та ученицею, а потім із вчителем фізичного виховання. Питання відсторонення ОСОБА_2 від роботи через відмову від вакцинації було предметом іншого судового розгляду. В частині виплати середнього заробітку рішення суду не оскаржувалося та було виконано в повному обсязі. Проте, на думку відповідача, розрахунок було зроблено невірно, що було неодноразовим предметом розгляду комісій районної державної адміністрації, управління освіти та об`єднаної територіальної громади. Жодних зауважень щодо нарахувань та виплат зроблено не було. Із поновленням на роботі з 10.11.2021 року, ОСОБА_2 не втратила соціальний та трудовий стаж. Усі заяви та скарги ОСОБА_2 та позивача розглядалися комісіями, а не конкретними особами, були винесені відповідні рішення. Слова, сказані ОСОБА_2 на адресу позивача, не мають відношення до критики, а є голослівними та надуманими звинуваченнями, образами, приниженням, тиском, цькуванням та іншим. З ОСОБА_2 за її заявою було знято гурткове навантаження та навіть раніше здійснені всі виплати. Тому звинувачення останньої з цього приводу є необґрунтованими. Висловлювання відповідача щодо зменшення її педагогічного навантаження є надуманими та безпідставними. 15.07.2022 року відбулися збори трудового колективу ліцею, на яких усі присутні 66 чоловік одноголосно висловили підтримку ОСОБА_1 та засудили поведінку ОСОБА_2 , яка своїми діями принижує авторитет школи та колективу, шкодить його репутації, постійно створює нездорову атмосферу та конфліктні ситуації. Всі претензії відповідача до адміністрації закладу, керівників управління освіти, ОТГ, району та області є безпідставними.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року підготовче провадження у даній справі було закрито із призначенням судового розгляду справи по суті.

04.10.2022 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача, відповідно до яких ОСОБА_2 вважає доводи позивача такими, що не заслуговують на увагу суду, не підтверджують позовні вимоги та не спростовують доводи її відзиву, не містять підстав для задоволення позову. Надані відповідачем характеристики, складені до того, як ОСОБА_1 стала директором навчального закладу, свідчать про упереджене ставлення останньої до ОСОБА_2 Коментар на сторінці Фейсбук не містить ображань позивача у вигляді сепаратистки та колаборантки. Поданням заяв та скарг ОСОБА_2 захищає свої права, вимагає усунення порушень. Позивач залізла у кишеню не тільки до останньої, а й до інших вчителів, боїться розголосу та відповідальності та сплачує борги. У заявах відповідача відсутні наклепи, з приводу цього ОСОБА_2 подала до суду позов. Протокол управління не містить висновків про розгляд заяви ОСОБА_2 від 12.04.2022 року, розглядалася заява ОСОБА_1 Подруги останньої не можуть об`єктивно розглянути дану ситуацію. Позивач зловживає своїми правами та цькує її у колективі, що підтверджується зборами трудового колективу. Накази про відновлення ОСОБА_2 на роботі свідчать про неправильність їх складання. Відповідач не втручалася у приватне життя ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_14 служить у воєнкоматі, а не перебуває у зоні бойових дій.

В судових засідання від 04.10.2022 року, 26.10.2022 року було оголошено перерву для виклику свідків та надання можливості відповідачу надати читабельні письмові докази для їх дослідження відповідно.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю із зазначених вище підстав.

ОСОБА_1 також пояснила, що 12.04.2022 року, коли ОСОБА_2 увірвалася до її кабінету із образами та звинуваченнями, там були присутні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У кабінеті поруч була ОСОБА_7 , яка також це чула. Ці події відбувалися вже після того, як ОСОБА_2 викликала поліцію та подала їм заяву про вчинення злочину. Остання повернулася до кабінету, щоб отримати роз`яснення щодо розрахунку виплаченого їй середнього заробітку.

Відповідач в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Також зазначила, що 38 років працює у закладах освіти. Коли директором ліцею № 3 стала ОСОБА_1 , вона почала зазнавати приниження та знущання на робочому місці. На скарги ОСОБА_2 позивач не приймала відповідних мір та не притягувала до відповідальності винних осіб, так як вони були її друзями. З 10.11.2022 року ОСОБА_1 поставила до відома про необхідність вакцинуватися усіх вчителів. ОСОБА_2 відмовилася, у зв`язку з чим її було відсторонено від роботи, чим залишено без засобів для існування у холодну пору року. 28.02.2022 року ОСОБА_1 допустила її до роботи на час воєнного стану. 03.03.2022 року суд ухвалив рішення про її відновлення на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу. Своїм наказом позивач відновила ОСОБА_2 на роботі з 03.03.2022 року, а не з моменту відсторонення. Остання звернула увагу ОСОБА_1 на це та запропонувала допомогу у підготуванні наказу. У зв`язку з неправильним нарахуванням середнього заробітку ОСОБА_2 була змушена звертатися із заявами та скаргами до різних інстанцій, проте вона не викладала у них поганих слів про позивача, а лише звертала увагу на наявність ознак мародерства. 11.04.2022 року їй ще не було виплачено заробітної плати. Після отримання відповіді з управління освіти щодо її заяви, вона була обурена та виклала коментар на сторінці Фейсбук із критикою дій ОСОБА_1 через порушення її прав. ОСОБА_2 вимагала здійснення перерахунку середнього заробітку, до якого не взяли преміальні, що були нараховані у вересні та листопаді 2021 року. Вважає, що у її діях наявна критика позивача, а не наклеп. Начальник управління освіти ОСОБА_15 є подругою ОСОБА_1 , тому не може прийняти об`єктивне рішення щодо цього питання. 12.04.2022 року ОСОБА_2 подала заяву до поліції по неповній виплаті їй середнього заробітку, оскільки ОСОБА_1 та головний бухгалтер відмовилися робити перерахунок. У цей час у кабінеті директора були остання, ОСОБА_3 та два працівника поліції, інших свідків не було. Пізніше у цей же день ОСОБА_2 повернулася до кабінету директора із вимогою надати їй роз`яснення по розрахунку середнього заробітку. У кабінеті були ОСОБА_1 , завгосп та завуч, які товаришують між собою. Оскільки позивач цього роз`яснення не надала, ОСОБА_2 обурилася та сказала, що остання залізла до неї у кишеню, що у воєнний стан свідчить про мародерство. Відповідачу виплатили близько 70 000 грн. середнього заробітку, які пішли на повернення боргів. За її підрахунками, їй не доплатили близько 1500 грн. Заявлені позивачем свідки не можуть бути об`єктивними, оскільки є друзями ОСОБА_1 та працювали із нею у іншому навчальному закладі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини:

З матеріалів справи, наданих позивачем, вбачається, що наказом управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради Одеської області № 7К/ТР від 04.03.2020 року, на ОСОБА_1 , заступника директора з виховної роботи Комунального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Березівської міської ради Одеської області, за її згодою, покладене тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою директора закладу з 05.03.2020 року (т.2 а.с.125, 185).

За наказом управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради Одеської області № 11К/ТР від 08.06.2020 року, ОСОБА_1 продовжене виконання обов`язків за вакантною посадою директора закладу з 08.06.2020 року (т.2 а.с.126, 186).

Відповідно до наказу управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради Одеської області № 38-К/ТР від 25.08.2021 року, ОСОБА_1 призначена на роботу за контрактом на посаду директора Опорного закладу ліцею № 3 Березівської міської ради Одеської області з 27.08.2021 року (т.1 а.с.7), що також підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.8-11).

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 03.03.2022 року у справі № 494/1508/21 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано наказ Опорного закладу - ліцею № 3 № 107-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_2 з займаної посади вчителя закладу фізичної культури. Поновлено ОСОБА_2 на посаді вчителя закладу фізичної культури Опорного закладу - ліцею № 3. Стягнуто з Опорного закладу - ліцею № 3 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та судові витрати у дохід держави. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 а.с.12-17).

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 29.03.2022 року, заяву ОСОБА_2 про встановлення способу або порядку виконання рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 03.03.2022 року у справі № 494/1508/21 залишено без задоволення (т.2 а.с.156).

З пояснювальної директора Опорного закладу - ліцею № 3 ОСОБА_1 до тимчасової комісії щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про перерахунок заробітної плати відповідно до рішення суду про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку від 18.04.2022 року вбачається, що загальна сума виплаченої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 складає 57 225,84 грн., яка виплачена за платіжними дорученнями № 32 від 04.03.2022 року та № 42 від 11.04.2022 року (т.1 а.с.18).

11 квітня 2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук у коментарях під статтею ОСОБА_2 опублікувала такий коментар:

«Уважаемые, a кто контролирует мародеров в военное время? Полицаи и прокуроры принимают в этом активное участие в военное время, воруют у человека зарплату вместе с должностными лицами государственных учреждений, все безконтрольно, а Вы тут сказки рассказываете, чиновники работают на государство агресора».

«03.03.22 суд принял решение об отмене приказа директора Шевченко, восстановлении меня на работе, суд взыскал с ответчика, должника в мою пользу утраченный заработок за период вынужденного прогула. Должник Шевченко, Криштопова при исполнении судебного решения украли в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинили, украли 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров. Продажная и гнилая власть, человек для нее никто. Хапуги, ворюги, спекулянты и взяточники. Для кого война, а для этих мать родная, позорище, мародеры».

Публікація, під якою був залишений цей коментар, 48 разів була розповсюджена (т.1 а.с.21-24).

13.04.2022 року ОСОБА_1 звернулася до ЧЧ Березівського РВП ГУНП в Одеській області із заявою щодо образ в її адресу з боку вчительки фізичного виховання ОСОБА_2 стосовно неправильного на її думку нарахування заробітної плати 12.04.2022 року о 12-30 год. за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.20).

13.04.2022 року директор Опорного закладу - ліцею № 3 ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради із заявою про розгляд ситуації, яка сталася між нею і вчителем фізичного виховання ОСОБА_2 на ознаки виявлення булінгу, оскільки остання 12.04.2022 року під час навчального процесу увірвалася до кабінету ОСОБА_1 із криками та погрозами стосовно неправильного, на її думку, нарахування заробітної плати за час відсторонення її від роботи як невакциновану від COVID-19, викликала поліцію і у присутності членів колективу та працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звинуватила ОСОБА_1 у сепаратизмі та колабораціонізмі, праці на країну агресора, мародерстві, а також у тому, що остання неправильним нарахуванням її заробітної плати за час вимушеного прогулу обікрала ОСОБА_2 на 10 000 грн. Внаслідок цього погіршився стан здоров`я ОСОБА_1 , яка була вимушена лікуватися в умовах стаціонару з 11.02.2022 року по 21.02.2022 року та амбулаторно з 22.02.2022 року по 03.03.2022 року (т.1 а.с.27-28).

Відповідно до протоколу № 1 засідання тимчасової комісії управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.04.2022 року, були заслухані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вирішено рекомендувати директору Опорного закладу ліцею № 3 ОСОБА_1 звернутися за належністю до компетентних органів для встановлення відповідної кваліфікації діям ОСОБА_2 ; розробити та ухвалити внутрішні документи, правила поведінки, внести зміни у посадові інструкції, алгоритм дій, механізми повідомлення про випадки насильства, порядок реагування на них відповідних осіб з обов`язковим відображенням у спеціальному журналі; проаналізувати психологічний клімат серед працівників колективу та інше (т.1 а.с.29-31, т.2 а.с.63-65).

З характеристики управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради від 26.04.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 зарекомендувала себе виключно позитивно (т.1 а.с.32).

19.07.2022 року ОСОБА_1 звернулася у комісію з трудових спорів Опорного закладу ліцею № 3 із заявою про захист від цькування, булінгу, погроз, брехливих звинувачень та образ з боку ОСОБА_2 , у тому числі щодо ситуації, яка сталася 12.04.2022 року (т.2 а.с.138-140).

За протоколом № 3 засідання комісії КТС Опорного закладу ліцею № 3 від 30.08.2022 року, було розглянуто заяву ОСОБА_1 та вирішено визнати поведінку ОСОБА_2 такою, яка не відповідає вимогам учбового закладу; КТС за підтримки шкільного колективу та рішення педради від 15.07.2022 року постановила визнати звинувачення ОСОБА_2 по відношенню до керівника закладу ОСОБА_1 необґрунтованими, такими, що створюють нездорову атмосферу в колективі (т.2 а.с.141-142).

За вих.№1 члени комісії з трудових спорів направили до Миколаївського районного суду Одеської області звернення із викладенням вищезазначеного рішення (т.2 а.с.143).

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, трудовий та страховий стаж ОСОБА_2 з 01.01.2004 року по 31.07.22 року не переривався (т.2 а.с.144-145).

20.07.2022 року директор Опорного закладу - ліцею № 3 ОСОБА_1 звернулася до в.о. начальника управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради із поясненнями на скаргу ОСОБА_2 (т.2 а.с.154).

Заявою від 27.11.2019 року ОСОБА_2 просила зняти з неї гурткове навантаження «Шахи» та замінити предметним навантаженням фізичної культури з 01.12.2019 року (т.2 а.с.166).

Наказом № 98 від 28.11.2019 року, з вчителя фізичної культури ОСОБА_2 було знято 0,25 ст. гурткової роботи з 01.12.2019 року (т.2 а.с.167).

ОСОБА_1 була призначена опікуном ОСОБА_16 , що підтверджується розпорядженням Березівської районної державної адміністрації від 22.07.2009 року (т.2 а.с.191). 21.06.2016 року останній змінив прізвище на « ОСОБА_17 », про що свідчить відповідне свідоцтво про зміну імені (т.2 а.с.192). ОСОБА_14 09.02.2022 року отримав від Управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 посвідчення, яке дає право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій п.19 ст.6 (т.2 а.с.193, т.3 а.с.23)

На підтвердження другого факту поширення відповідачем інформації (12.04.2022 року) представником позивача було заявлене клопотання про виклик свідків, яке було задоволено судом.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що працює заступником директора з виховної роботи Опорного закладу ліцею № 3. Раніше вона працювала у іншому навчальному закладі під керівництвом ОСОБА_1 12.04.2022 року вона була свідком того, як ОСОБА_2 прийшла до кабінету ОСОБА_1 , де була також ОСОБА_5 , та попросила роз`яснення щодо розрахунку середнього заробітку, а потім звинуватила директора у тому, що та обікрала її (назвала суму, яку свідок не запам`ятала), працює на країну агресора, називала мародеркою та сепаратисткою. Раніше ОСОБА_4 не помічала, щоб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були неприязні відносини, все почалося з відсторонення останньої від роботи через відсутність щеплення, проте це було зроблено через вимоги законодавства. Щодо перевірки правильності нарахування ОСОБА_2 середнього заробітку відбувалися засідання комісій. Коментар останньої на сторінці Фейсбук бачили усі працівники. Ця ситуація вийшла за межі колективу та псує репутацію як директора, так і навчального закладу.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що працює головним бухгалтером Опорного закладу ліцею № 3. 12.04.2022 року директор закладу викликала її до свого кабінету, де була ОСОБА_2 , яка просила надати роз`яснення щодо нарахування їй середнього заробітку. ОСОБА_3 намагалася їй дати такі роз`яснення, проте остання вказала про її некомпетентність. ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 вкрала у неї частину середнього заробітку у розмірі 10 000 грн., тому є мародеркою та залізла до її кишені. Рішення суду щодо ОСОБА_2 виконано у повному обсязі на підставі особового рахунку працівника та постанови № 100. Раз на рік працівники закладів освіти, за наявності коштів, в порядку ст.57 Закону України «Про освіту», мають право на виплату винагороди у розмірі посадового окладу. У вересні та листопаді 2021 року були наявні кошти, тому працівникам навчального закладу виплачувалася ця винагорода у два етапи у розмірі по 50 % посадового окладу. При розрахунку середнього заробітку ОСОБА_3 не взяла до уваги другу частину винагороди, що виплачувалася у листопаді 2021 року, оскільки вона не входила у розрахунковий період ( вересень-жовтень 2021 року), що відповідає положенням постанови № 100.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працює заступником директора з адміністративно-господарської роботи Опорного закладу ліцею № 3. 12.04.2022 року вона із ОСОБА_4 перебувала у кабінеті директора, коли до нього зайшла ОСОБА_2 та звинуватила останню у праці на країну агресора, розкраданні та мародерстві. ОСОБА_2 зазначила, що неправильним нарахуванням середнього заробітку, ОСОБА_1 особисто обікрала її.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що працює секретарем Опорного закладу ліцею № 3. Приймальня, де знаходиться її робоче місце, розташована поряд із кабінетом директора. 12.04.2022 року до кабінету ОСОБА_1 зайшла ОСОБА_2 та почала кричати і сперечатися. Вона назвала директора мародеркою, оскільки та її обікрала. Того дня ОСОБА_2 заходила до кабінету директора двічі, одного разу вона викликала працівників поліції, після чого знов прийшла та кричала. Що саме та коли вона говорила, ОСОБА_7 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що працює бухгалтером Опорного закладу ліцею № 3. Її кабінет знаходиться поруч із кабінетом директора. 12.04.2022 року вона чула крики через стінку. Хто кричав та що там відбувалася, їй відомо лише зі слів головного бухгалтера ОСОБА_3 .

Із матеріалів справи, наданих відповідачем (окрім зазначених вище), вбачається, що наказом Опорного закладу - ліцею № 3 № 107-К від 08.11.2021 року ОСОБА_2 , вчителя фізичної культури, з 10.11.2021 року було відсторонено від роботи, у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення від COVID-19, до усунення причин, що його зумовили (т.2 а.с.52).

Наказом Опорного закладу ліцею № 3 від 28.02.2022 року № 27-К ОСОБА_2 допущено до роботи з 28.02.2022 року до закінчення режиму воєнного стану (т.1 а.с.173, т.2 а.с.53).

Згідно із наказом Опорного закладу ліцею № 3 від 03.03.2022 року № 33-К, ОСОБА_2 поновлено на посаді вчителя фізичної культури з 03.03.2022 року; скасовано наказ № 107-К від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 ; наказ № 27-К від 28.02.2022 року визнано таким, що втратив чинність «про допуск до роботи невакцинованих працівників від COVID-19»; бухгалтерії наказано нарахувати середній заробіток за час відсторонення згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати та здійснити виплату середнього заробітку за один місяць негайно (т.1 а.с.172, т.2 а.с.54).

Відповідно до наказу Опорного закладу ліцею № 3 від 11.04.2022 року № 48-К, внесено зміни до наказу № 33-К від 03.03.2022 року «Про скасування наказу № 107-К від 08.11.2021 року та поновлення ОСОБА_2 », який було викладено в такій редакції «п.1 Поновити ОСОБА_2 на посаді вчителя фізичної культури з 10.11.2021 року», «п.4 Головному бухгалтеру ( ОСОБА_3 ) нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08.02.1995 року № 100 за весь період вимушеного прогулу» (т.1 а.с.171, т.2 а.с.55).

13.04.2022 року ОСОБА_2 звернулася до директора Опорного закладу ліцею № 3 із заявою про надання розрахунку нарахувань заробітної плати на виконання рішення суду від 03.03.2022 року (т.2 а.с.21).

З пояснювальної директора Опорного закладу - ліцею № 3 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 від 27.04.2022 року, останній було роз`яснено, яким чином здійснювався розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до рішення суду про поновлення на роботі (т.2 а.с.50-51, 168, 225).

28.04.2022 року ОСОБА_2 звернулася до директора Опорного закладу ліцею № 3 із заявою про неправильне нарахування середнього заробітку та несвоєчасність його виплати (т.2 а.с.25-26).

Наказом управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради № 55/ОД від 14.04.2022 року було створено тимчасову комісію щодо розгляду заяви ОСОБА_2 від 13.04.2022 року про перерахунок заробітної плати відповідно до рішення суду про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.1 а.с.92-93, т.2 а.с.82-83).

Наказом управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради № 58/ОД від 15.04.2022 року було створено тимчасову комісію щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.04.2022 року (т.1 а.с.94, т.2 81).

18.04.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було запрошено на розгляд заяви директора Опорного закладу ліцею № 3 19.04.2022 року (т.1 а.с.95, т.2 а.с.80).

12.04.2022 року, 19.04.2022 року, 11.07.2022 року ОСОБА_2 зверталася до голови Одеської облдержадміністрації із заявою та скаргами відповідно, за фактом неправильного нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, дискримінації, цькування, тиску та переслідування її на робочому місці (т.2 а.с.12-14, 15-20, 27-30).

12.04.2022 року ОСОБА_2 зверталася до Березівського РВП ГУНП в Одеській області прокурорів Березівської окружної прокуратури та Одеської області про притягнення до кримінальної відповідальності головного бухгалтера, директора Опорного закладу ліцею № 3, начальника управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради за невиплату частини заробітної плати, які були прийняті та зареєстровані (т.1 а.с.174-181, т.2 31-37, т.3 а.с.30-34).

Згідно із протоколом № 1 від 13.06.2022 року засідання робочої групи щодо звернень ОСОБА_2 від 12.04.2022 року та 19.04.2022 року, було встановлено, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 здійснено згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08.02.1995 року № 100. Рекомендовано управлінню освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради провести повторне засідання комісії щодо розгляду скарг ОСОБА_2 від 12.04.2022 року та 19.04.2022 року про правильність нарахування середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 та мобінгу , спричиненого роботодавцем (т.2 а.с. 66-67, 187-188).

За протоколом б/н засідання комісії щодо розгляду протоколу № 1 засідання робочої групи щодо звернень ОСОБА_2 від 12.04.2022 року та 19.04.2022 року Березівської районної державної адміністрації Одеської області від 21.06.2022 року, було вирішено залишити без змін рішення комісії від 02.05.2022 року щодо перерахунку заробітної плати відповідно до рішення суду про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку (т.2 а.с.68-69, 189-190).

Відповідно до повідомлення Опорного закладу ліцею № 3 від 17.06.2022 року, ОСОБА_2 роз`яснено про неможливість негайного повернення попереднього навантаження з 2021-2022 н.р. на 2022-2023 н.р., оскільки тарифікація проводиться на початку навчального року згідно мережи класів та інших факторів (т.2 а.с.62, 155).

11.07.2022 року ОСОБА_2 звернулася до директора Департамента освіти та науки Одеської облдержадміністрації із заявою про негайний розгляд її скарг від 12.04.2022 року та 19.04.2022 року (т.2 а.с.22-24).

Згідно із протоколом засідання трудового колективу Опорного закладу ліцею № 3 від 15.07.2022 року, серед різних питань було заслухано директора ОСОБА_18 щодо ситуації, яка склалася між нею та вчителем ОСОБА_2 , також було заслухано ОСОБА_2 , яка звинуватила директора в диктаторстві, неправомірних діях, приниженнях, булінгу, некомпетентності та упередженому ставленні, крадіжці в неї грошей. Трудовий колектив ухвалив підтримати директора школи, направити звернення до відповідних органів з проханням вплинути на поведінку вчителя ОСОБА_2 , щоб захистити весь колектив та директора від неправомірних дій ОСОБА_2 (т.2 а.с.70-78, 146-153).

Згідно із наказом № 150-ОД від 23.09.2021 року, було визначено виплатити щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання посадових обов`язків у розмірі 50% від посадового окладу за фактично відпрацьований період працівникам Опорного закладу ліцею № 3, у тому числі вчителю фізкультури ОСОБА_2 (т.1 а.с.166-168, т.2 а.с.59-61).

Відповідно до наказу № 166-ОД від 23.11.2021 року, було визначено виплатити щорічну грошову винагороду у розмірі 50% від посадового окладу за фактично відпрацьований час у 2021 році працівникам Опорного закладу ліцею № 3, у тому числі вчителю фізкультури ОСОБА_2 (т.1 а.с.163-165, т.2 а.с.56-58).

З характеристик на вчителя фізичної культури ОСОБА_2 вбачається, що остання характеризується позитивно (т.1 а.с.182-185, т.2 а.с.9-11). 25.06.2008 року отримала Подяку від педагогічного колективу (т.2 а.с.11). 28.03.2019 року ОСОБА_2 пройшла атестацію, визнана такою, що відповідає займаній посаді та раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «Спеціаліст вищої категорії»; присвоєно педагогічне звання «Старший учитель» (т.2 а.с.6-8).

Наказом № 10-К від 01.04.2020 року було внесено зміни до наказу № 98 від 28.11.2019 року, звільнено вчителя фізичної культури ОСОБА_2 з посади керівника гуртка 0,25 ст. з 01.12.2019 року (т.2 а.с.228).

За наказом № 104-ОД від 31.08.2021 року, згідно тарифікації на 2021-2022 навчальний рік відкрито гуртки та призначено їх керівників із встановленням доплати, у тому числі ОСОБА_2 - «Шахи» 8-9 класи 2 години (т.2 а.с.227).

Відповідно до наказу управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради № 63/ОД від 28.04.2022 року, окрім інших, директору Опорного закладу ліцею № 3 наказано встановити з 01.05.2022 року педагогічним працівникам надбавку за престижність у розмірі 5% від посадового окладу на весь обсяг педагогічного навантаження, що виконується педагогічними працівниками, з коштів освітньої субвенції (т.2 а.с.229-231).

Наказом управління освіти, молоді, спорту та культури, охорони здоров`я та соціальної політики Березівської міської ради № 99/ОД від 24.08.2022 року було премійовано працівників управління освіти у серпні 2022 року (т.2 а.с.232-234).

З листа Опорного закладу ліцею № 3 від 23.08.2022 року вбачається, що на заяву ОСОБА_2 останній було повідомлено про вирішення конфлікту з ученицею 11-А класу ОСОБА_12 за доповідною ОСОБА_2 від 16.02.2021 року (т.2 а.с.235).

18.09.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Березівського районного суду Одеської області із позовною заявою до Опорного закладу ліцею № 3, в якому просить визнати незаконними та протиправними дії відповідача по порушенню її трудових прав, по неправильному нарахуванню та неповній виплаті середнього заробітку за період вимушеного прогулу, відмові в доплаті недоплаченої суми зарплати; стягнути недоплачену суму середнього заробітку у розмірі 1314,05 грн.; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату компенсації за часткову втрату заробітної плати по сумі 1314,05 грн. з 11.05.2022 року по день виплати (т.2 а.с.212-224).

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Таким чином, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошення конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня1986 року Європейський суд з прав людини зазначив, що повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню.

За змістом статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Така правова позиція була висловлена Верховним судом у справі № 761/40336/18 від 02.02.2022 року.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», наголошував на тому, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 12 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є директором Опорного закладу-ліцею №3, в якому вчителем фізичного виховання працює ОСОБА_2 .

Після відсторонення відповідача від роботи, у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення від COVID-19, остання звернулася до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 03.03.2022 року у справі № 494/1508/21 було скасовано наказ Опорного закладу - ліцею № 3 № 107-К від 08 листопада 2021 року про відсторонення ОСОБА_2 із займаної посади вчителя закладу фізичної культури; поновлено останню на посаді; стягнуто з Опорного закладу - ліцею № 3 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

На виконання зазначеного рішення навчальним закладом за платіжними дорученнями № 32 від 04.03.2022 року та № 42 від 11.04.2022 року було нараховано та виплачено ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 71 088,00 грн. та 57 225,84 грн. (на руки) відповідно.

Отже, станом на 11.04.2022 року судове рішення в частині стягнення середнього заробітку було виконано.

Крім того, наказом Опорного закладу ліцею № 3 від 11.04.2022 року № 48-К було внесено зміни до наказу № 33-К від 03.03.2022 року «Про скасування наказу № 107-К від 08.11.2021 року та поновлення ОСОБА_2 » та викладено його в іншій редакції, що відповідала вимогам законодавства.

Разом із тим, відповідач із здійсненим розрахунком не погодилася та 11.04.2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук (https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false) залишила коментар такого змісту:

«Уважаемые, a кто контролирует мародеров в военное время? Полицаи и прокуроры принимают в этом активное участие в военное время, воруют у человека зарплату вместе с должностными лицами государственных учреждений, все безконтрольно, а Вы тут сказки рассказываете, чиновники работают на государство агресора».

«03.03.22 суд принял решение об отмене приказа директора Шевченко, восстановлении меня на работе, суд взыскал с ответчика, должника в мою пользу утраченный заработок за период вынужденного прогула. Должник Шевченко, Криштопова при исполнении судебного решения украли в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинили, украли 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров. Продажная и гнилая власть, человек для нее никто. Хапуги, ворюги, спекулянты и взяточники. Для кого война, а для этих мать родная, позорище, мародеры».

Суд звертає увагу на те, що предметом даного розгляду є поширення відповідачем інформації щодо позивача та встановлення, чи була ця інформація доведена до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, чи стосується вона позивача, чи є вона недостовірною та чи порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 .

В ході даного судового розгляду, судом не перевірялись посилання сторін на булінг та мобінг з боку кожної з них.

Судом встановлено, що зазначена вище інформація була доведена до невизначеної кількості людей та в частині стосується саме позивача.

Проаналізувавши зміст спірної інформації, суд дійшов висновку, що її частина, яка стосується ОСОБА_1 , про те, що « ОСОБА_19 при исполнении судебного решения украла в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинила, украла 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров» містить твердження щодо позивача, яке може бути перевірене.

Зазначене твердження ОСОБА_2 не можна вважати оціночним судженням, оскільки воно не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо.

Вказаною інформацією висловлено не оцінку дій позивача, не особисте відношення відповідача до неї, а твердження, яке може бути перевірене з огляду на те, що такий вислів не містить жодних посилань чи обмовок щодо припущень, власного тлумачення або викладення інформації через власні погляди.

Так, відповідач при викладенні зазначеної інформації не вживала таких мовних оборотів, наприклад, як «я вважаю, на мою думку, мені здається» чи інших, з яких можна було б зробити висновок про те, що подана інформація є відображенням її погляду на ситуацію. ОСОБА_2 виклала певний факт у стверджувальній формі, що дало можливість невизначеній кількості людей сприйняти таку інформацію, як підтверджену.

За таких обставин, суд не погоджується із посиланням відповідача на те, що викладенням такого коментаря вона скористалася своїм правом на критику та вираження власних поглядів.

При цьому, судом встановлено, що доказів неправильного нарахування ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, переривання трудового стажу останньої, здійснення таких дій саме позивачем, а також «с участием коррумпированых полицаев и прокуроров» матеріали справи не містять, судом не встановлено.

На вимоги чинного законодавства саме на відповідача було покладено обов`язок довести, що викладена нею інформацію є достовірною, чого останньою не зроблено.

Надані ОСОБА_2 письмові докази, які були ретельно досліджені судом, не переконали суд у достовірності поданої нею інформації ані станом на час її розповсюдження, ані на час судового розгляду.

Усі заяви, скарги та повідомлення ОСОБА_2 щодо неправильного розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу були подані до різних інстанцій вже після викладення вищезазначеного коментаря.

Судом встановлено, що наявні у матеріалах справи протоколи засідань комісій з приводу розгляду вимоги відповідача про перевірку здійсненого розрахунку свідчать про його правильність.

Подання ОСОБА_2 повідомлень до поліції та прокуратури, а також 18.09.2022 року позовної заяви до суду, у тому числі про стягнення з Опорного закладу ліцею № 3 недоплаченої суми середнього заробітку у розмірі 1314,05 грн., яка на теперішній час не розглянута, не є підставою для звинувачень позивача у викраденні половини його розміру («переполовинили»), оскільки сума виплаченого учбовим закладом середнього заробітку є значно вищою (на руки відповідач отримала 57 225,84 грн.)

Крім того, надані позивачем індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування свідчать про те, що трудовий та страховий стаж ОСОБА_2 за 2021-2022 роки не переривався.

Отже, судом встановлено, що у своєму коментарі, викладеному 11.04.2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук, ОСОБА_2 було розповсюджено про позивача недостовірну інформацію, яка містить неправдиві (перекручені) відомості.

Суд вважає, що поширена ОСОБА_2 інформація несе негативний зміст, оскільки сприймається суспільством як злочинна діяльність керівника навчального закладу та засуджується.

Таким чином, поширення відповідачем такої інформації щодо позивача, яка сприяла вчасному виконанню судового рішення, на переконання суду, не може не спричиняти порушення особистого немайнового права на повагу до честі та гідності, а також ділової репутації ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 6, 8, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, суд вважає, що ніхто не може бути звільнений від відповідальності за необґрунтовані, безпідставні звинувачення інших осіб. Стаття 10 Конвенції, яка гарантує свободу вираження поглядів, захищає осіб від відповідальності тільки тоді, коли вони діють добросовісно.

Посилання відповідача на те, що внаслідок того, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу було порушено її трудові права, внаслідок чого ОСОБА_2 була змушена звертатися до відповідних інстанцій, не дає право останній звинувачувати позивача у конкретних діях, котрі не знайшли свого підтвердження в ході даного судового розгляду.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання поширеної відповідачем інформації, а саме « ОСОБА_19 при исполнении судебного решения украла в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинила, украла 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров», - недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині, суд, проаналізувавши інформацію, яку позивач просила визнати недостовірною та спростувати, враховує, що зазначені висловлювання відповідача містять конкретні дані щодо дій ОСОБА_1 в контексті вчинення конкретних правопорушень або злочинних дій, наявність яких позивач заперечує, не є оціночними судженнями, і можуть бути витлумачені як фактичні дані з огляду на характер використаних у них мовних засобів.

Щодо позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації позивача, інформацію поширену відповідачем 11.04.2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук в частині «Уважаемые, a кто контролирует мародеров в военное время? Полицаи и прокуроры принимают в этом активное участие в военное время, воруют у человека зарплату вместе с должностными лицами государственных учреждений, все безконтрольно, а Вы тут сказки рассказываете, чиновники работают на государство агресора», «… Продажная и гнилая власть, человек для нее никто. Хапуги, ворюги, спекулянты и взяточники. Для кого война, а для этих мать родная, позорище, мародеры», то суд вважає, що зазначена інформація не стосується саме позивача, містить судження відповідача щодо посадових осіб та їх роботу взагалі, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Інша частина поширеної інформації, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_1 принял решение об отмене приказа директора Шевченко, восстановлении меня на работе, суд взыскал с ответчика, должника в мою пользу утраченный заработок за период вынужденного прогула» є викладенням обставин події, яке відповідає дійсності.

Щодо позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформації, поширеної відповідачем 12.04.2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 в присутності колег, підлеглих та працівників поліції, коли, за поясненнями ОСОБА_1 «Відповідач звинуватила позивача у сепаратизмі та колабораціонізмі, у тому, що остання працює на країну агресора. Що неправильним нарахуванням заробітної плати відповідача, позивач особисто обікрала відповідача на 10 000 грн., звинуватила відповідача у мародерстві», то суд дійшов висновку, що вказана вимога також підлягає частковому задоволенню.

Так, проаналізувавши зміст цієї інформації та надані докази в частині цих вимог, судом встановлено, що 12.04.2022 року після приїзду працівників поліції, яких викликала ОСОБА_2 для подання заяви про вчинення злочину, остання знов прийшла до кабінету директора та звинуватила її у тому, що «Неправильним нарахуванням заробітної плати ОСОБА_1 особисто обікрала ОСОБА_2 на 10 000 грн.». Зазначене підтверджується поясненнями ОСОБА_1 , даними в ході судового розгляду, та показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які узгоджуються із письмовими доказами, дослідженими судом.

Посилання відповідача на те, що вказані особи перебувають у дружніх стосунках із ОСОБА_1 , тому дали неправдиві свідчення, суд вважає голослівними та нічим не підтвердженими.

Свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів та були приведені до присяги.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час цих подій перебували у інших кабінетах та не могли в повній мірі чути, що відбувалося у кабінеті директора.

Отже, судом встановлено, що зазначена інформація була доведена до відома трьох осіб, стосується позивача, є твердженням щодо фактів, достовірність яких відповідач у визначеному законом порядку не підтвердила, та є негативною, у зв`язку з чим підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання поширеної відповідачем інформації у цій частині, недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Інші висловлювання відповідача, а саме «звинувачення ОСОБА_1 у сепаратизмі та колабораціонізмі, мародерстві, у тому, що остання працює на країну агресора», зважаючи на характер їх використання, суд відносить до оціночних суджень, оцінки дій директора Опорного закладу-ліцею №3, до висловлювань, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію.

За змістом частини 1 статті 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації, не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За встановлених обставин, зважаючи на вищезазначені вимоги чинного законодавства, оскільки поширена 11.04.2022 року щодо позивача інформація була оприлюднена на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук, є недостовірною та негативною, внаслідок чого було порушено немайнові права позивача на повагу до її честі, гідності та недоторканність ділової репутації, суд дійшов висновку, що така інформація підлягає спростуванню.

Разом із тим, із позовної заяви вбачається, що позивач просить спростувати поширену відповідачем щодо неї інформацію, у тому числі шляхом її публічного вибачення, що не узгоджується із нормами ст.ст. 16, 277 ЦК України.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне захистити права позивача таким чином: зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох робочих днів після набрання цим рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом видалення коментарів, у яких вона містилася, та шляхом розміщення відповідної публікації про спростування на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук, тобто позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Вимога щодо зобов`язання відповідача спростувати поширену відносно позивача недостовірну інформацію, публічно оголошену 12.04.2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області в присутності колег, підлеглих та працівників поліції, шляхом публічного вибачення у присутності тих же осіб, за вказаних вище підстав задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Згідно зі ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що відповідачем було двічі 11.04.2022 року та 12.04.2022 року у різний спосіб поширено недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, тобто порушено особисті немайнові права останньої, що призвело до заподіяння їй моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданнях позивача, втрати нею душевного спокою, тривале перебування у роздратованому та стресовому стані від створення негативної соціальної оцінки її професійної діяльності.

Враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачами сплачено судовий збір в загальному розмірі 3 542,40 грн., із розрахунку вимоги немайнового характеру (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 992,40 грн.) та вимоги майнового характеру (1,5 % від ціни позову у розмірі 2550 грн.)

Оскільки судом частково задовольняються вимога як немайнового, так і майнового характеру, то присудженню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати в загальному розмірі 649,20 грн., із розрахунку 50 % від сплаченого судового збору за вимогу немайнового характеру та 6% від сплаченого судового збору за вимогу майнового характеру, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до правил п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 263- 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, викладену ОСОБА_2 11 квітня 2022 року на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук (інтернет-посилання https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false) у коментарях під статтею, такого змісту:

« ОСОБА_19 при исполнении судебного решения украла в военное время у меня зарплату за 4 месяца путем умышленного неправильного определения ее размера, переполовинила, украла 4 месяца трудового социального стажа, с участием коррумпированых полицаев и прокуроров».

Зобов`язати ОСОБА_2 протягом трьох робочих днів після набрання цим рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію шляхом видалення коментарів, у яких вона містилася, та шляхом розміщення відповідної публікації про спростування на офіційній сторінці Одеської обласної державної адміністрації в соціальній мережі Фейсбук (інтернет-посилання https://m.facebook.com/story.php?story fbid=53347&id=78779&m entstream source=timeline&anchor composer=false).

Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 12 квітня 2022 року під час навчального процесу в приміщенні Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області (Одеська область, м.Березівка, вул.М.Грушевського, 5), такого змісту:

«Неправильним нарахуванням заробітної плати ОСОБА_1 особисто обікрала ОСОБА_2 на 10 000 грн.».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати у розмірі 649,20 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 10.11.2022 року.

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА