КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8665/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 02 травня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником квартири

АДРЕСА_1 . Надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території у вказаному житловому будинку до 01 липня 2019 року здійснювалося ТОВ «Новобудова».

Вказував, що 28 грудня 2018 року сталося залиття належної йому квартири під час танення снігу з покрівлі будинку через технічний поверх, про що було складено акт від 17 січня 2019 року, згідно якого були пошкоджені стеля у коридорі, площею 0,30х20 та стіна, площею 2,6х50 (декоративна штукатурка).

Також зазначав, що 28 січня 2019 року відбулося повторне залиття належної йому квартири під час танення снігу з покрівлі через технічний поверх, про що також було складено акт від 20 лютого 2019 року, згідно якого були пошкоджені стеля у коридорі, площею 0,60х40 та стіна, площею 2,6х0,60 (декоративна штукатурка); а також стеля у житловій кімнаті, площею 1,1х0,30.

23 жовтня 2019 року відповідачу було надіслано заяву з вимогою провести відновлювальний ремонт квартири АДРЕСА_1 після залиття. Листом від 29 листопада 2019 року відповідач повідомив про наявність заборгованості у власників квартир вказаного житлового будинку, що впливає на планування та виконання ремонтних робіт.

Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту приміщень після залиття від 19 листопада 2021 року, складеного інженером-проектувальником в частині кошторисної документації ОСОБА_2 , вартість проведення ремонту належної позивачу квартири становить 150 463 грн. За проведення кошторисного розрахунку позивачем було сплачено

3 000 грн.

Крім того, позивач зазначав, що внаслідок залиття йому завдано моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях та негативних емоціях і переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користуванням ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінив у сумі 5 000 грн.

За таких підстав, позивач просив суд стягнути з ТОВ «Новобудова» на відшкодування матеріальної шкоди 150 463 грн, на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., витрати за роботу щодо розробки зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту квартири від 19.11.2021 року в сумі 3 000 грн. та судовий збір у розмірі 2 442 грн 64 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Новобудова» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 150 463 грн., на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, витрати з роботи з розробки зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту квартири від 19.11.2021 року в сумі 3 000 грн та судовий збір в розмірі 2 442 грн 63 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Новобудова» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також просить вирішити питання про поворот виконання рішення.

Скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано жодних доказів того, що після останнього залиття квартири АДРЕСА_2 , яке мало місце 28.01.2019 року до подання позову до ТОВ «Новобудова» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, і жодного залиття спірної квартири більше не відбувалося.

Тому вважає, що сума матеріальної шкоди є недоведеною, так як і не доведено наявність в діях ТОВ «Новобудова» протиправної поведінки (дії або бездіяльності), які призвели до завдання матеріальної шкоди. Не доведено і наявність причинного зв`язку між такими діями та спричиненими наслідками. Зазначені обставини є такими, що виключають відповідальність ТОВ «Новобудова» за даним позовом. З огляду на наведені факти ТОВ «Новобудова» вважає, що не здійснювало порушення прав споживача та жодним чином не завдало йому матеріальних збитків і діяло в межах норм чинного законодавства У країни.

Також вказує, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди зі слів, достовірність яких не підтверджується жодним належним доказом в розумінні норм матеріального та процесуального права є неприпустимим та неприйнятним.

Крім того, посилаючись на ст.444 ЦПК України, ТОВ «Новобудова» просить апеляційний вирішити питання про поворот виконання рішення, обґрунтовуючи вимоги тим, що на момент розгляду апеляційної скарги ТОВ «Новобудова», оскаржуване рішення вже фактично повністю виконане, а положення норм ЦПК України передбачає можливість повороту виконання рішення апеляційним судом, та не містить обмежень щодо можливості вирішення питання про поворот виконання рішення одночасно з вирішенням апеляційної скарги по суті та ухвалення остаточного рішення.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції виходив із завданої матеріальної шкоди, а також втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в його житті, що призвело до негативних наслідків.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 06.07.2017 року Другою київською державною нотаріальною конторою (а.с.29).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановлено, що 28 грудня 2018 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 під час танення снігу з покрівлі будинку через технічний поверх, що підтверджується актом від 17 січня 2019 року, затвердженим начальником ЖЕД №4 ТОВ «Новобудова», згідно якого внаслідок залиття у квартирі були пошкоджені стеля у коридорі, площею 0,30х20 та стіна, площею 2,6х50 (декоративна штукатурка) (а.с.6).

28 січня 2019 року відбулося повторне залиття квартири АДРЕСА_1 під час танення снігу з покрівлі будинку через технічний поверх, що підтверджується актом від 20 лютого 2019 року, затвердженим начальником ЖЕД №4 ТОВ «Новобудова», згідно якого внаслідок залиття у квартирі були пошкоджені стеля у коридорі, площею 0,60х40 і стіна, площею 2,6х0,60 (декоративна штукатурка), та стеля у житловій кімнаті, площею 1,1х0,30. (а.с.7).

Надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_3 здійснювалося ТОВ «Новобудова» до 01 липня 2019 року.

На підставі наказу № 102 від 17.05.2019 року ТОВ «Новобудова» у вказаному будинку припинено надання товариством житлово-комунальних послуг та будинок переданий в подальше управління до ОСББ «Науки 54Б», про що 20.09.2019 року складено акт приймання-передачі багатоквартирного будинку із даховою газовою котельнею.

23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Новобудова» із заявою щодо проведення відновлювального ремонту у належній йому квартирі, що була пошкоджена внаслідок залиття.

ТОВ «Новобудова» листом від 29.11.2019 року повідомив позивачу про існування заборгованості у власників квартир багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , наявність якої впливає на планування та виконання ремонтних робіт.

На підтвердження своїх доводів щодо розміру завданої майнової шкоди позивач надав суду зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту приміщень належної йому квартири після залиття від 19 листопада 2021 року, складений інженером-проектувальником в частині кошторисної документації ОСОБА_2 (а.с.8).

З наданого суду кошторису вбачається, що розмір матеріального збитку складає 150 463 грн, за проведення кошторисного розрахунку позивачем було сплачено 3 000 грн.

Як вірно зазначено судом, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на спростування своєї вини в залитті або вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до наведених обставин, при визначенні розміру завданої шкоди суд першої інстанції вірно виходив з наданого позивачем кошторису та дійшов вірного висновку про стягнення з ТОВ «Новобудова» 150 463 грн матеріальної шкоди.

Також, суд першої інстанції вірно вважав, що підлягало стягненню з відповідача і 3000 грн вартості проведення кошторисного розрахунку, що підтверджується наданою суду копією договору від 12.11.2021 року на надання послуг та копією квитанції

№TS212335 від 25.11.2021 року, так як зазначені витрати позивач поніс у зв`язку зі зверненням до суду за захистом порушеного права (а.с.21, 25).

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, то ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що так як в результаті залиття квартири з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, він отримував негативні емоції та переживав з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, звернення до суду за захистом порушеного права, і тому суд вірно вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму 5 000 гривень.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Щодо вимог апеляційної скарзі представника ТОВ «Новобудова» про поворот виконання рішення, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Виходячи з наведеного, вимога апеляційної скарги ТОВ «Новобудова» про вирішення питання про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року не підлягає до задоволення, оскільки рішення суду першої інстанції не скасовано.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: