Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/226/22
Номер проведження 2/508/141/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2022 року Миколаївський районний суд
Одеської області
В складі головуючого судді Горобця В.Л.
Секретаря Товт Т.В.
Розглянувши у судовому засіданні смт. Миколаївка цивільну справу у загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.п. 15 п.1 Постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, утворено в Одеській області: Березівський район ( з адміністративним центром у місті Березівка ) у складі територій Андрієво-Іванівської сільської, Березівської міської, Великобуялицької сільської, Знам`янської сільської, Іванівської селищної, Коноплянської сільської, Курісовської сільської, Миколаївської селищної, Новокальчевської сільської, Петровірівської сільської, Раухівської селищної, Розквітівської сільської, Старомаяківської сільської, Стрюківської сільської, Чогодарівської сільської, Ширяївської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. п. 15 п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, ліквідовано в Одеській області Миколаївський район.
В належному позивачці будинку з 26.07.2017 року зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проте, ОСОБА_2 в будинку прожив один день під час реєстрації 26.07.2017 року і з часу проведення реєстрації в будинку більше 4 років не проживає. Будь - якого спільного господарства з позивачем, відповідач не веде і участі у витратах на утримання житла не приймає. Перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає.
Таким чином відповідач більше року не проживає у належному йому будинку АДРЕСА_2 ( попередня назва до 2020 року Миколаївського району ) Одеської області і втратив право користування житлом та має бути знятий з реєстрації за вказаною адресою.
Реєстрація відповідача в належному йому житловому будинку заважає йому виконувати свої права, як власника житла, так як він вимушений вказувати його як особу, що зареєстрована в будинку і сплачує за нього комунальні платежі, а також не може отримувати субсидію.
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, згідно поштового повідомлення адресат за вказаною адресою не проживає.
Згідно довідки Миколаївської селищної ради, Березівського району, Одеської області № 08-06/894 від 25.05.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично за місцем реєстрації не проживає ( а.с. 12 ).
Миколаївським районним судом Одеської області розміщено оголошення про виклик в судове засідання ОСОБА_2 на офіційному сайті суду ( а.с. 32 ).
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Згідно ст. 280 ч. 1 п. 1,2,3,4 суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Оскільки відповідач у вищевказаному будинку не проживає, а лише зареєстрований, що підтверджується матеріалами справи: копією Свідоцтва про право власності ( а.с. 5 ), копією Домової книги ( а.с. 6 - 7 ), копією паспорта ОСОБА_1 ( а.с. 8 ), Актом обстеження ( а.с. 9 ), заявою свідка ОСОБА_4 ( а.с. 21 ), копією паспорта ОСОБА_4 ( а.с. 22 ), заявою свідка ОСОБА_5 ( а.с. 23 ), копією паспорта ОСОБА_5 ( а.с. 24 ).
Реєстрація відповідача за зазначеною адресою не дозволяє позивачу розпоряджатись будинком на власний розсуд, та значно обмежує його права, оскільки для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб, необхідна згода проживаючих в ній осіб.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого 'протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст, 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім"ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. .
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Керуючись ст. ст. 19, 77, 247, 258, 263, 268, 273, 280 282; 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Роз`яснити відповідачу, що у відповідності до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом за його письмовою заявою протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення, а стороною, що не була присутньою в судовому засіданні, з дня отримання копії рішення до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області, відповідно до п. п. 15.5) п. п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, який передбачає, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя: Горобець В.Л.