РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/256/22

Провадження № 2/293/314/2022

28 квітня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Артемчук Т.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий кредит"

за участю третьої сооби, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни.

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий кредит", за змістом якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною № 23830 від 08.12.2021 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04.05.2020-010000297 від 04.05.2020 в загальній сумі 9910,00 грн.

Ухвалою від 07.02.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Пунктом 3 даної ухвали суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову Олену Миколаївну. Розгляд справи по суті суд призначив на 28.08.2022.

21.02.2022 на адресу суду від представника позивача надішли документи, надані на адвокатський запит приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуСазоновою О.М., на підстав яких було вчинено виконавчий напис № 23830 від 08.12.2021 (а.с.33-49).

Ухвалою від 28.02.2022, яка у порядку ч.5 ст.259 ЦПК України занесена до протоколу судовго засідання суд відклав розгляд справи по суті на 29.03.2022.

Ухвалою від 29.03.2022, яка у порядку ч.5 ст.259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання суд відклав розгляд справи по суті на 28.04.2022.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, який позивач вважає таким, що не підялгає виконанню. Зазначає, що будь-яких нотаріально посвідчених договорів з відповідачем не укладав. Вважає, що законні підстави для вчинення виконавчого напису відсутні.

Так, мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 04.05.2020 з відповідачем був укладений кредитний договір про надання кредиту у сумі 6000,00грн.

22 січня 2022 року позивач дізнався, що 11 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем відкрито виконавче провадження № 68117145, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. № 23830 від 08 грудня 2021 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № 04.05.2020-010000297 від 04.05.2021 року в загальній сумі 9910 гривень 00 копійок.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 23830 від 08 грудня 2021 року вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Позивач вважає, що виконавчий напис, здійснений приватним нотаріусом Сазоновою О.М., вчинений з порушенням норм чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки вказаний виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який не посвідчено нотаріально. Зауважує, що жодного нотаріально посвідченого договору з відповідачем не укладав. Вказує, що відповідач з вимогою про погашення заборгованості не звертався, розрахунку заборгованості не надавав, відповідно сума вказана у виконавчому написі не є безспірною та позивачем не визнається.

Зважаючи на викладені обставини позивач просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не з`явився.

23.01.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 56).

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, про дату час та місце розгляду спарви був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відзиву у порядку ст.178 ЦПК України відповідач не подав.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. у судове засідання не з`явилася, про причини невяки суд не повідомила. Про дату час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, зважаючи на те, що явка учасників справи судом не визнавалась обов"язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 28.04.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення.

У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.05.2020 між ТОВ " Споживчий центр" (відповідач, кредитор) та ОСОБА_1 (позивач,позичальник) укладений кредитний договір № 04.05.2020-010000297 ( а.с. 47), за умовами якого ТОВ "Споживчий центр" відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору, Заявки від 04.05.2020 , відповіді позичальника про прийняття пропозиції, позичальнику надається кредит у озмірі 6000,00 грн умовах "Короткий кредит", а позичальник зобов"язаний повернути кредит у дату, вказану в графіку платежів за умовою "Довгий кредит" та сплати проценти за користування кредитом за умовою "Довгий кредит" ( а.с. 46-47).

08.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 23830, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором №04.05.2020-010000297 від 04.05.2020, укладеного між ТОВ "Споживчий кредит" та ОСОБА_1 , заборгованість у загальному розмірі 9910,00грн за період з 19.05.2020 по 01.12.2021 ,з яких:

- 6000,00 грн прострочений основний борг;

- 3360,00 грн прострочені проценти;

- 550,00 грн плата за вчинення виконавчого напису (а.с.35).

В подальшому, 11.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68117145 з виконання виконавчого напису №23830 виданого08.12.2021 (а.с. 6).

Позивач оспорюваний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений з порушенням норм права та вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Спір у даній справі виник у зв`язку вчиненням приватним нотаріусом виконачого напису, який на переконання позивача не підягає виконанню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно достатті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1статті 1 Закону України "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина 1статті 39 Закону України "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок).

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи.

Так, згідно зістаттею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України "Про нотаріат" та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбан" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

За вказзаних обставин, станом на 08.12.2021 року (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", з моменту її прийняття.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за оскаржуваним позивачем виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 08.12.2021 виконавчий напис №23830, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджени мнаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 23830 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95).

Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом ЗУ "Про нотаріат".

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, що не є нотаріально посвідченим, за вимогами, які не є безспірними, відповідачем не підтверджено належним чином його право вимоги позивача .

За таких обставин, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни №23830, виданий 08.12.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Споживчий кредит" заборгованості у розмірі 9910,00грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач у ході судового розгляду не скористався своїм правом спростувати доводи позивача щодо неправомірності вчинення виконавчого напису.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

У порядку 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13,79,81, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 08.12.2021 за реєстраційним номером 23830 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий кредит" заборгованості у розмірі 9910,00 грн таким, що не підлягає виконанню.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий кредит" (вул. Саксаганського, буд. 133а, м.Київ, 01032, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 992,40 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий кредит" (вул. Саксаганського, буд. 133а, м.Київ, 01032, )

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, місцезнаходження: 02068, м. Київ, проспект Григоренка,15 прим. 3.

Суддя Людмила ЛОСЬ