ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6134/22 Справа № 199/1897/22 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового, провадження без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2010 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що син на теперішній час навчається на другому курсі Національного технічного університету «Дніпропетровська політехніка» на факультеті інформаційних технологій, на денній формі навчання, на контрактній основі, закінчив курси «Тестування ПО», автошколи, у зв`язку з чим нею було понесено додаткові витрати на навчання останнього.

Оскільки ОСОБА_3 проживає разом з нею, відповідач добровільну матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, до повноліття дитини сплачував аліменти в примусовому порядку, просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 44 603,45 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 500 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позов в повному обсязі. Стягнути на її користь понесені нею судові витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 185 СК України відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), на час понесення відповідних витрат їх спільна дитина ще не досягла повноліття, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні половини витрачених позивачем грошових коштів на навчання дитини та його розвиток.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідач по справі не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Зважаючи на те, що предметом дійсного позову є стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1997 року.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2010 року шлюб між ними розірвано, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2009 року до повноліття дитини (а.с.13-14).

16 вересня 2016 року позивачем було змінено власне прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено актовий запис №51.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із матір`ю (а.с.10).

14 вересня 2019 року прізвище дитини було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №46 (а.с.11).

07 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» укладено договір №3650/IEE-20 про підготовку ОСОБА_3 за денною формою навчання для здобуття ступеня бакалавра за спеціальністю інженерія програмного забезпечення, відповідно до якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити підготовку студента ОСОБА_7 . Сума до оплати за навчальний рік 18 100 грн., всього за весь строк навчання 72 400 грн. Строк дії договору до 30 червня 2024 року.

Згідно з копіями квитанцій, позивач сплатила за навчання 36 200 грн. за 2020-2022 навчальні роки.

Також, між ОСОБА_1 та ТОВ «КА ШАГ Днепр специалист» укладено договір про навчання ОСОБА_8 №021012915 від 18 грудня 2018 року, вартість навчання складає 17 721 грн.

Згідно з копіями квитанцій, позивач сплатила за навчання в 2018 році 1 500 грн. та 4 407 грн., в 2019 році 11 814 грн.

23 травня 2017 року між ОСОБА_1 та «Компьютерная академия ШАГ» було укладено договір від про навчання ОСОБА_7 , вартістю навчання в 3 420 грн., яку сплачено позивачем 24 травня 2017 року.

25 червня 2021 року було здійснено плату за навчання водійських курсів ОСОБА_3 на суму 4 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера (а.с.36-37).

24 листопада 2020 року позивачем було придбано ноутбук Ігровий Аcer Nitro 5 AN515-43 вартістю 17 777 грн. (а.с.34).

05 лютого 2019 року була здійснена заміна модульного скла на мобільний телефон Samsung S4 вартістю 1 250 грн. та 280 грн.(а.с.33).

15 лютого 2019 року ОСОБА_3 було проведено клінічне дослідження у клініці Сінево вартістю 220 грн. (а.с.35).

Судом також встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , з досягненням повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , втратив правовий статус дитини (ст. 6 СК України).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми глави 16 СК України не передбачають обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на повнолітнього сина, що навчається, в той же час стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дочку/сина, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дочку/сина. Зважаючи на досягнення ОСОБА_3 повноліття, підстави для стягнення на користь позивача додаткових витрат відсутні.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Тлумачення статті 201 СК України дозволяє стверджувати, що стаття 185 СК України не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі №6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, ухвалюючи рішення по справі про відмову у задоволенні позову, виходив з досягнення ОСОБА_3 повноліття, що виключає можливість позивача стягувати в його інтересах додаткові витрати з відповідача.

Колегія суддів вважає вказані висновки передчасними, оскільки суд першої інстанції не дослідив період, в який позивачем було понесено відповідні додаткові витрати, до досягнення дитиною повноліття чи після. У разі встановлення, що відповідні витрати було понесено позивачем до повноліття дитини, останні підлягають стягненню на користь останньої.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17, провадження №61-12495св18 та від 24 травня 2019 року по справі №316/421/17, провадження №61-30554св18.

Так, як стверджує позивач, їх з відповідачем спільна дитина має здібності до комп`ютерних наук, займався у комп`ютерній академії ШАГ, внаслідок успішного проходження курсу отримав відповідний диплом з оцінкою екзаменаційної комісії відмінно, займався посиленим вивченням комп`ютерних наук у літньому таборі Малої комп`ютерної ШАГ, що підтверджується відповідними договорами, укладеними між академією та позивачем в інтересах дитини, а також вищевказаними дипломами про успішне проходження навчання (а.с. 23-32).

Вартість відповідного навчання у комп`ютерній академії ШАГ, згідно наданих позивачем доказів, склала 17 714 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 619 від 18 грудня 2018 року, 20 грудня 2018 року, 19 лютого 2019 року, 09 квітня 2019 року (а.с.26).

Вартість літнього табору для дитини склала 3 420 грн., що підтверджується квитанцією № 2 від 24 травня 2017 року (а.с.31).

Колегія суддів вважає, що відповідні витрати були викликані наявністю у дитини відповідних здібностей та їх заохоченням матір`ю дитини, а тому останні підлягають стягненню з відповідача у розмірі 10 567 грн., з розрахунку - (17 714 грн. + 3 420 грн.)/2.

У зв`язку із схильністю дитини ОСОБА_3 до навчання за спеціальністю комп`ютерних наук та програмування, останній вступив до Національного технічного університету Дніпровська політехніка, де здійснював поглиблене вивчення інженерії програмного забезпечення за рахунок коштів фізичних осіб, вартістю навчання в 72 400 грн., вартістю послуги за один навчальний рік в розмірі 18 100 грн., що підтверджується договором №3650/ІЕЕ-20 від 07 вересня 2020 року.

Так, пунктом 5.4 договору встановлено, що плата може вноситися замовником одноразово, або частками відповідно до Закону України Про вищу освіту не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку занять в оплачуваному періоді навчання.

На підтвердження понесених позивачем витрат на навчання дитини, останньою було надано квитанції про оплату навчання, а саме: квитанція №0.0..1 від 08 вересня 2020 року на суму 7 240 грн., №0.0..1 від 01 грудня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 19 травня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 23 березня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 19 серпня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0.23524951.1 на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 24 грудня 2021 року на суму 1 810 грн., №0.0..1 від 19 січня 2022 року на суму 7 240 грн. №0.0..1 від 21 квітня 2022 року на суму 1 810 грн.

Усі вищевказані квитанції містять призначення платежів із зазначенням платника, предмету оплати, номеру договору навчання, періоду оплати навчання, а тому колегія суддів вважає доведеним факт понесення позивачем додаткових витрат на навчання сина, в той же час, не згоден із сумою такого стягнення, оскільки витрати на суму 18 100 грн., підтверджені платежами за №0.0..1 від 19 серпня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0.23524951.1 на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 24 грудня 2021 року на суму 1 810 грн., №0.0..1 від 19 січня 2022 року на суму 7 240 грн. №0.0..1 від 21 квітня 2022 року на суму 1 810 грн. були понесені позивачем вже після досягнення ОСОБА_3 повноліття, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача в порядку статті 185 СК України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зважаючи на те, що дитина має значні успіхи у навчанні за комп`ютерним спрямуванням, батьки повинні заохочувати останнього до вказаного навчання та нести витрати пов`язані із навчанням дитини та її розвитком у цій сфері, а тому половина від витрат понесених позивачем, до досягнення дитиною повноліття, підлягає стягненню з відповідача, а саме витрати понесені на навчання дитини у вищому навчальному закладі, що знайшло своє підтвердження у наступних квитанціях: №0.0..1 від 08 вересня 2020 року на суму 7 240 грн., №0.0..1 від 01 грудня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 19 травня 2021 року на суму 3 620 грн., №0.0..1 від 23 березня 2021 року в сумі 3 620 грн. на загальну суму 18 100 грн., зважаючи на рівність обов`язків батьків по утриманню дитини з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9 050 грн.

Крім того, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду із дійсним позовом, позивач зазначала про понесення нею витрат на купівлю ноутбуку вартістю 17 777 грн., вказані витрати колегія суддів вважає такими, що слугують розвитку здібностей дитини, оскільки маючи схильність та певні успіхи у програмуванні, поглиблене вивчення відповідної технічної науки не можливе без використання самого пристрою, а саме ноутбуку, таким чином, зважаючи, що відповідна витрата була здійснена до досягнення дитиною повноліття, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 8 888,50 грн.

Також, в матеріалах справи наявний доказ проведення клінічного дослідження в інтересах дитини вартістю 220 грн., враховуючи, що вказані витрати відносяться до витрат здоров`я дитини та сплачені до його повноліття, останні підлягають поділу між батьками, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 110 грн.

В той же час, колегія суддів доходить висновку, що ремонт мобільного телефону шляхом заміни модульного скла на мобільний телефон ОСОБА_3 в розмірі 1 250 грн. та 280 грн. до стягнення не підлягають, оскільки не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України, оскільки жодним чином не впливають на розвиток будь-яких здібностей дитини.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 19 березня 2018 року по справі № 759/18417/15-ц, провадження № 1-8748 св 18 зазначав: Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, враховуючи надані позивачем докази, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру додаткових витрат, які повинен відшкодовувати відповідач, оскільки витрати понесені на відпочинок дитини, придбання одягу, взуття, мобільного телефону, меблів, рюкзаку, проведення утеплення зовнішнього фасаду будинку не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

Крім того, не підлягають до стягнення і витрати, понесені позивачем на проходження ОСОБА_3 курсів водія, як витрати понесені після досягнення останнім повноліття.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 в розмірі 28 615,50 грн., з яких: 10 567 грн. за комп`ютерні курси та літній табір в Комп`ютерній академії ШАГ, 9 050 грн. за рік навчання в Національному технічного університеті Дніпровська політехніка, 8 888,50 грн. за придбання ноутбука та 110 грн. за проведене клінічне дослідження.

Отже, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткове задоволення позову шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат, понесених на комп`ютерні курси та літній табір в Комп`ютерній академії ШАГ в розмірі 10 567 грн., за навчання в Національному технічного університеті Дніпровська політехніка в розмірі 9 050 грн., за придбання ноутбука в розмірі 8 888,50 грн. та 110 грн. за проведене клінічне дослідження, а всього 28 615,50 грн.

Крім того, у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового, підлягають розподілу витрати, понесені позивачем на правничу допомогу за розгляд справи в двох судових інстанціях.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються як із судового збору так і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, позивачем у зв`язку із розглядом справи були понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджено наявними у справі доказами, а саме договором № 1/7 про надання правничої допомоги від 17 січня 2022 року та актів прийому-передачі послуг № 1 від 19 квітня 2022 року та №2 від 01 серпня 2022 року.

В той же час, відповідний розгляд підлягає розподілу із урахування розміру задоволених позовних вимог позивача, враховуючи розмір задоволених позовних вимог (64,16%), колегія суддів доходить висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3 553 грн. та 1 604 грн. в суді апеляційної інстанції, а всього 5 157 грн.

Крім того, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 992,40 грн. та 1488,60 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 2 481 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати, понесені на комп`ютерні курси та літній табір в Комп`ютерній академії ШАГ в розмірі 10 567 грн., за навчання в Національному технічного університеті Дніпровська політехніка в розмірі 9 050 грн., за придбання ноутбука в розмірі 8 888,50 грн. та 110 грн. за проведене клінічне дослідження, а всього 28 615,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 157 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.