Провадження №2/932/3556/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання дій заставодержателя протиправними і скасування державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У липні 2019 року позивач звернулася із вимогами про визнання дій відповідача протиправними, такими що порушують п.1 ч.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та п. 26 іпотечного договору та скасувати реєстрацію права власності ПАТ КБ «Приватбанку» на квартиру АДРЕСА_1 яку здійснив приватний нотаріус ДМНО Вдовідна Ліана Леонідівна за номером запису 17157399 і рішенням КБ «Приватбанк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32092157 від 25.10.2016.

Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що між нею та банком укладено кредитний договір 19.08.2005, на забезпечення якого укладено іпотечний договір за яким було передано в іпотеку квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 . Вважає реєстрацію права власності на її квартиру за АТ КБ «Приватбанк» суперечать та порушують законодавство, оскільки згоди на звенення стягнення боргу шляхом перереєстрації права власності на квартиру після набрання чинності законом №1304-VІІ не надавала, письмової вимоги від відповідача із змістом, що відповідає вимогам ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» не надходило, реєстрація була здійснена за відсутності рішення щодо державної реєстрації права заявника. Також в провадженні суду на розгляді перебуває справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та її зустрічним позовом.

Стислий виклад заперечень відповдача.

На заперечення позовних вимог відповідач надав відзив, в якому зазначив, що жодних зауважень від позивача на момент укладання та підписання договору іпотеки не було. Підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обовязки, зазначені у договорі. Банк обрав передбачений полоденнями іпотечного договору та законодавством спосіб захисту порушеного права позасудове врегулювання спору. Застереження у п.26 іпотечного договору є підставою для реєстрацуіх права власності на предмет іпотеки. Позивачем була надана згода на звенення стягненнґ на предмет іпотеки при укладанні договору іпотеки. Позивачу була направлена вимога про усунення порушеного основного зобовязання та повідомлення про рішення здійснити перехід права власності на предмет іпотеки, які вона отримала. Мараторій не передбачає втрату кредтором права на зверененнястягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його. Мараторій на зверення стягнення на нерухоме житлове майно, що є предметом іпотеки, встновлено тільки щодо примусового відчуження такого майна без згожи власника.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року відкрито провадження у справі та постановлено судовий розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2021 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 29.12.2020 №544.

Ухвалою судді від 28 січня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року витребувано копію реєстраційної справи, щодо реєстрації переходу прав власності на предмет іпотеки (квартиру) , що розташована за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 52,30 кв.м., житловою площею 32,70 кв.м., яка надійшла на адресу суду 06 грудня 2021 року (вх. №41934).

Позивач у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи місться заяви про розгляд справи без її участі.

Від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на введення воєнного стану та рекомендації Ради суддів України.

В силу положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан не зупиняє здійснення правосуддя на території України, тому враховуючи стабільну поточну обстановку, що склалася на час призначення розгляду справи в у місті Дніпрі, з врахуванням можливості участі представника відповідача у засіданні в режимі ВКЗ за допомогою технічних засобів, в тому числі і власних, а доказів щодо неможливості такої участі суду не було надано, саме запровадження воєнного стану за відсутності об`єктивних причин неможливості участі у судовому засіданні, на переконання суду не може бути беззаперечно поважною причиною неявки в у судове засідання. А тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

У судове засідання третя особа не з`явилась, повідомлена належним чином, причини своєї неявки не повідомила.

3. Обставини, встановлені судом.

19 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено кредитно-іпотечний договір № DNHDGK01270192 в розмірі 358 400 доларів США.

Для забезпечення виконання кредитного договору 19 серпня 2005 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір № DNHDGK01270192 реєстр. №5517 за яким було передано в іпотеку належну позивачці, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 21 договору іпотеки від 19 серпня 2005 року сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. п. 15.7.1, 15.7.2, 15.9 договору, згідно із ЗУ «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі.

Пунктом 26 зазначеного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця, або продажу іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

З реєстраційної справи № 101 вбачається, що відповідачем були направлені вимога про усунення порушення основного зобовязання (вих. №45 від 27.07.2016) та повідомлення про намір здіснити перехід права власності до іпотекодержателя на предмет іпотеки (лиит вих №174 від 09.09.2016), які отримані позивачем 02 серпня 2016 року та 13 вересня 2016 року.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власником квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно значиться ПАТ КБ «Приватбанк» (номер запису про право власності 17157399). Підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер 5517, виданий 19.08.2005, виданий приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32092157 від 28.10.2016 09:42:42, приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. (а.с.10)

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положення ст. 572 ЦК України встановлюють, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України «Про Іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

При цьому згідно із ч.ч.1, 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, шо є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пунктом 60 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 встановлено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Крім того, пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб`єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №802/1340/18-а та від 19 травня 2020 року по справі №644/3116/18 та у постановах Верховного Суду від 10.02.2021 року по справі №754/9842/19, від 18.02.2021 року по справі №756/13679/16-ц.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що випливає з пунктів 15.7.1 та 15.7.2 договору іпотеки.

Разом із тим, предмет іпотеки був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа спірної квартири становить 52,30 кв.м., дане майно використовується позивачем як місце її постійного проживання, а отже суд приходить висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідач в силу зазначених положень Закону не міг вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно.

Заперечення із цього приводу відповідача суперечать висновкам Верховного Суду та до уваги не беруться.

Таким чином, суд вважає наявними підстави для забезпечення позову в частині скасування державної реєстрації права власності.

Визнання ж дій відповідача протиправними не спроможне відновити права позивача, а тому відповідна вимога на може бути задоволеною.

Обґрунтованість судових рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

З огляду на наведене, а також враховуючи, що інші доводи сторін не впливають на вирішення даного спору, немає необхідності надавати відповіді на них у судовому рішенні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання дій заставодержателя протиправними і скасування державної реєстрації права власності задовільнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , яку здійснив приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовідна Ліана Леонідівна за номером запису 17157399, і рішенням АТ КБ «Приватбанк» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32092157 від 25.10.2016.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 13.07.2022.

Суддя: В.І.Цитульський