пр. № 2/336/1825/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопаду 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому вказує про те, що сторони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги не надавав, позивач 27.03.2018 року отримала судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 1860 гривень, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

В подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено та судовий наказ № 336/851/18 від 27.03.2018 року скасовано.

Оскільки за час з моменту видачі судового наказу по час його скасування, відповідач аліменти не сплачував, виконавче провадження наразі триває, а позивач не була обізнана ходом виконавчого провадження з виконання вищевказаного судового наказу, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти за минулий час з 20.02.2018 року по 25.02.2021 року на утримання обох дітей в сумі 50317,71 гривень.

Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у наданий судом строк та станом на 14.11.2022 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались.

При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно зі свідоцтвами про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

27.03.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 1860 гривень, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 вживались заходи щодо ініціювання примусового виконання судового наказу, що підтверджено наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового наказу у справі №336/851/18 пр. 2/336/114/2018 за нововиявленими обставинами задоволено та скасовано судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2018 року у справі №336/851/18 пр. 2/336/114/2018 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей.

Як вбачається з ухвали суду, підставою для перегляду за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу стало те, ОСОБА_3 з січня 2018 року проживає із батьком, а надані заявником ОСОБА_1 відомості щодо проживання доньки із нею не відповідають дійсності.

Після скасування судового наказу ОСОБА_1 до суду із вимогами про стягненя аліментів не зверталась.

Позивачем також долучено до матеріалів справи акт від 22.03.2018 року депутату Широківської сільської ради ОСОБА_5 та жителів с. Лукашеве щодо проживання без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 позивача та її дітей.

Інші документи, зокрема які стосуються опікунства ОСОБА_1 над ОСОБА_6 , судом не оцінюються, адже вони не мають значення для вирішення спору по суті.

Суд критично оцінює наданий позивачем акт про фактичне проживання її та дітей від 22.03.2018 року, оскільки до повноважень депутатів не входить перевірка та встановлення факту проживання осіб, а особи, що підписали даний акт, не допитувались в судовому засіданні як свідки. При цьому відповідно до ухвали суду від 16.04.2020 року ОСОБА_2 надавався акт про те, що ОСОБА_3 фактично мешкає саме із батьком з січня 2018 року.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Як вказує ст. 191 ч. 2 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно зі ст. 194 ч. 1 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Підставою для стягнення аліментів є проживання дитини з одним з батьків та перебування дитини на утриманні саме цієї особи.

Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 фактично проживала із позивачем та перебувала на її утриманні у період з лютого 2018 року до досягнення повноліття, тож підстав для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 не вбачається.

Водночас ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований проживаючим за тією ж адресою, що і позивач ОСОБА_1 . Відповідачем суду не надано доказів, які б спростовували те, що ОСОБА_4 фактично мешкав та перебував на утриманні позивача.

Позивачем вживались заходи щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , що підтверджено документами з виконавчого провадження щодо виконання судового наказу, обов?язок же ОСОБА_2 надавати кошти на утримання ОСОБА_4 , який має статус дитини-інваліда відповідно до медичного висновку, визначений чинним законодавством, зокрема положеннями ст. 180 СК України, яка вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він надавав матеріальну підтримку ОСОБА_4 та брав участь у забезпеченні останнього. Водночас сам факт звернення ОСОБА_1 до суду для стягнення аліментів та подальше ініціювання примусового виконання рішення суду свідчить про ухилення ОСОБА_2 від утримання сина. Доказів протилежного суду відповідачем надано не було.

За таких обставин, суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 за період з 20.02.2018 року (з дня звернення ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу) до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає суму у 38296,63 гривні.

Також з відповідача належить стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 20 лютого 2018 року до 25.02.2021 року в сумі 38296,63 гривень (тридцять вісім тисяч двісті дев?яносто шість гривень 63 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп)

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 14.11.2022 року.