П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2022 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Ковальським Є.В.,

за участі представника позивача адвоката Сорочана Є.В. та представника відповідача адвоката Гриненко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/9210/21 за апеляційною скаргою Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Цуркана Романа Сергійовича у приміщенні цього суду 14 вересня 2022 року, повний текст якого складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі - КП ММР «Миколаївелектротранс») про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що згідно з наказом відповідача від 29 березня 2021 року №158/К позивача прийнято на посаду водія тролейбуса 3 класу.

У зв`язку із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 на усій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався. Внаслідок цього КП ММР «Миколаївелектротранс» як організацією що здійснює перевезення населення громадським транспортом з його працівниками, у тому числі, водіями тролейбусів велася постійна роз`яснювальна робота з приводу дотримання обмежувальних протиепідемічних заходів, зокрема, про заборону перевезень пасажирів в електричному (трамвай, тролейбус) транспорті у міському сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу. При цьому на численні питання водіїв, яким чином практично можна забезпечити обмеження пасажирів до салону тролейбусів та трамваїв, керівництвом відповідача рекомендувалось роз`яснювати пасажирам суть обмежувального заходу з посиланням на рішення Кабінету Міністрів України, а у конфліктній ситуації - намагатися не пускати осіб до салону транспортного засобу.

26 листопада 2021 року ОСОБА_1 вийшов на лінію у ранкову зміну на тролейбусі №3031. Приблизно о 07 год. на зупинці «Гвардійська» по проспекту України у м. Миколаєві позивач не допустив двох пасажирів до салону тролейбусу у зв`язку відсутністю вільних сидячих місць. При цьому позивач нікого не ображав та не виштовхував, а став у дверях та ввічливо намагався роз`яснити пасажирам про неможливість їх перевезення. В свою чергу, недопущені до тролейбусу громадяни неодноразово його ображали та штовхали, обіцяли скаржитися на нього до органів влади та преси.

Цього ж дня керівництво позивача повідомило, що на інтернет сайті «НикВести» з`явилося повідомлення користувача соцмережі під ніком « ОСОБА_2 » про те, що 26 листопада 2021 року приблизно о 07 год. водій тролейбусу №3031, не порахувавши вільних місць, силою виштовхнув двох медпрацівників, які їхали на роботу. При цьому пасажири із салону кричали про наявність двох вільних місць.

Позивач надав керівництву письмові пояснення від 26 листопада 2021 року, в яких зазначив, що інформація у вищевказаній статті у мережі інтернет є неправдивою.

В подальшому наказом директора КП ММР «Миколаївелектротранс» №447/К/тр від 02 грудня 2021 року водія тролейбусу ОСОБА_1 звільнено з роботи 02 грудня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважав, що його звільнення відбулося з порушенням трудового законодавства України, без з`ясування всіх обставин, з посиланням на непідтверджені обставини. При виконанні службових обов`язків 26 листопада 2021 року з боку позивача були відсутні будь-які порушення трудової дисципліни та посадової інструкції водія, а застосоване до нього дисциплінарне стягнення звільнення є безпідставним та незаконним. Зазначає, що саме на роботодавці лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Відповідач ініціював перевірку на підставі скарги невідомої особи в мережі інтернет. Натомість, відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. За такого, підприємство не повинно було розглядати скаргу на дії позивача і брати до уваги факти зазначені в ній.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ директора КП ММР «Миколаївелектротранс» № 447/К/тр від 02 грудня 2021 року про його звільнення з посади водія тролейбуса 3 класу, поновити його на цій посаді та стягнути на його користь з КП ММР «Миколаївелектротранс» середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 грудня 2021 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора КП ММР «Миколаївелектротранс» Сметани Ю.О. № 447/К/тр від 02 грудня 2021 року про звільнення водія тролейбуса ОСОБА_1 з роботи згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді водія тролейбуса тролейбусного депо КП ММР «Миколаївелектротранс» з 02 грудня 2021 року.

Стягнуто з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 грудня 2021 року до 14 вересня 2022 року в сумі 141 035 грн. 18 коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем доказів на підтвердження порушення позивачем трудової дисципліни суду не надано. Висновок про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни (що був зроблений працівниками КП ММР «Миколаївелектротранс») фактично ґрунтується на повідомленні особи на інтернет-сайті про поведінку водія тролейбуса КП ММР «Миколаївелектротранс» та на проведеній телефонній розмові з очевидцем подій. Разом із тим, такі очевидці не встановлені, будь-які письмові заяви від них не прийняті. За такого, суд вважав, що такі докази є непереконливими та у сукупності не доводять порушення позивачем трудової дисципліни, конкретно на нього не вказують, не є достатніми для висновку про порушення трудової дисципліни.

Додатковим рішенням того ж суду від 26 вересня 2022 року стягнуто з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7175 гривень.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позов ОСОБА_1 задоволено рішенням суду від 14 вересня 2022 року. 15 вересня 2022 року від представника позивача - адвоката Сорочана Є.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7175 грн., заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду було зроблено 24 грудня 2021 року у позовній заяві. Враховуючи наданий договір про надання правової допомоги, який був укладений між позивачем та адвокатом Сорочаном Є.В., докази щодо обсягу наданих послуг, їх вартості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі КП ММР «Миколаївелектротранс» вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції належним чином не здійснено свого процесуального обов`язку надіслання відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками до неї, а також повідомлення відповідача про розгляд справи на 14 вересня 2022 року. У зв`язку із цим, відзив на позовну заяву разом з доданими документами надійшов на адресу суду вже після ухвалення рішення у справі. Між тим, документи, які додані до відзиву на позовну заяву, мають велике значення для вирішення справи, а тому представник відповідача вважає за необхідне дослідити їх в суді апеляційної інстанції.

Також зазначено, що за час роботи на підприємстві позивач зарекомендував себе з негативної сторони, як неврівноважену особу, неодноразово порушував вимоги посадової інструкції, спричиняв матеріальні збитки підприємству своїми діями.

На підтвердження порушення посадової інструкції були надані: копії наказу №133/А від 12 травня 2021 року, №157/А від 01 червня 2021 року, наказу №341/А про відсторонення ОСОБА_1 від роботи на час проведення службового розслідування, копія подання в.о. начальника тролейбусного депо, копія Акту від 29 листопада 2021 року, пояснювальна ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року, клопотання голови атестаційної комісії від 30 листопада 2021 року, пояснення ОСОБА_1 від 05 травня 2021 року, пояснення ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року, протокол №109 засідання атестаційної комісії від 30 листопада 2021 року, висновок за результатами службового розслідування від 29 листопада 2021 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановили суди першої та апеляційної інстанцій, наказом директора КП ММР № 158/К від 29 березня 2021 року ОСОБА_1 з 30 березня 2021 року прийнято на роботу у тролейбусне депо водієм тролейбуса 3 класу (а.с.46).

Наказом в.о. директора КП ММР Миколаївелектротранс» В.В. Євтушенка №133/А від 12 травня 2021 року за порушення посадової інструкції водію тролейбуса ОСОБА_1 оголошено догану, позбавлено 100% премії за травень місяць 2021 року. Наказ виданий у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , водій тролейбуса, 07 квітня 2021 року, керуючи тролейбусом №3134 здійснив наїзд на тротуар, що призвело до пошкодження тролейбуса (з 08 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року перебував на лікарняному) (а.с.47).

Наказом в.о. директора КП ММР Миколаївелектротранс» В.В. Євтушенка №157/А від 01 червня 2021 року за порушення вимог п.2.6.3 посадової інструкції водію тролейбуса ОСОБА_1 оголошено догану. Наказ виданий у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , водій тролейбуса депо №3, перед виїздом на лінію 31 травня 2021 року не вчинив належний огляд рухомого складу, в результаті чого під час роботи на лінії зламалася голівка струмоприймача тролейбуса №3025 (а.с.49).

Наказом директора КП ММР «Миколаївелектротранс» Сметани Ю.О. № 447/К/тр від 02 грудня 2021 року водія тролейбуса ОСОБА_1 звільнено з роботи 02 грудня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених

на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 і скасовуючи наказ КП ММР «Миколаївелектротранс» № 447/К/тр від 02 грудня 2021 року, яким позивача звільнено з роботи 02 грудня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, виходив із того, що вказаний наказ не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем трудової дисципліни суду не надано.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини спору, надав належну правову оцінку поданим сторонам доказам і зробив обґрунтовані висновки по суті вирішення спору.

Так, як встановив суд, оспорюваний наказ, відповідно до його змісту, був прийнятий відповідачем у зв`язку з порушенням 26 листопада 2021 року водієм тролейбуса ОСОБА_1 вимог пунктів 2.1.6., 2.7.2 посадової інструкції водія тролейбуса, а саме - обов`язку водія тролейбуса бути ввічливим та попереджувальним із пасажирами; забезпечувати культуру обслуговування пасажирів, проявляти увагу і турботу до людей похилого віку, дітей та інвалідів, а також беручи до уваги те, що підстав для необхідності виходу водія з кабіни тролейбуса, передбачених його посадовою інструкцією, - не було, що доводиться висновком начальника служби експлуатації від 29 листопада 2021 року за результатами службового розслідування, протоколом атестаційної комісії від 30 листопада 2021 року №109, а також з урахуванням того, що раніше водій тролейбуса ОСОБА_1 мав наступні порушення, за які відповідно до наказів №133/А від 12 травня 2021 року та №157/А від 01 червня 2021 року до нього було застосовано заходи дисциплінарного стягнення (догани): 07.04.2021 керуючи тролейбусом №3134, здійснив наїзд на тротуар, що призвело до пошкодження тролейбуса; 31.05.2021 здійснив неналежний огляд рухомого складу перед виїздом на лінію, в результаті чого зламалася голівка струмоприймача.

Підставами оспорюваного наказу зазначено: подання в.о. начальника тролейбусного депо від 26 листопада 2021 року, пояснювальна записка ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року, наказ № 341/А/ тр від 26 листопада 2021 року, наказ № 133/А від 12 травня 2021 року, наказ № 157/А від 01 червня 2021 року, акт від 29 листопада 2021 року, висновок начальника служби експлуатації від 29 листопада 2021 року (а.с.17).

Виданню оспорюваного наказу передувало наступне.

З витягу зі сторінки «Contact Center при Миколаївській міській раді» сайту Facebook (https://www.facebook.com/groups/542897/posts/395663/) вбачається, що чоловік на ім`я ОСОБА_2 залишив звернення 26 листопада 2021 року о 12:14 год., в якому зазначив, що цього дня близько 07:00 год. на зупинці Гвардійська (ПГУ 22) водій тролейбуса №6 бортовий номер 3031, не порахувавши вільні місця, силою виштовхував двох медичних працівників Миколаївського обласного центру психічного здоров`я, що прямували до роботи, при тому, що пасажири з салону кричали про наявність 2 вільних місць. Водій великий чоловік років 50-ти без бейджику кричав нецензурними висловами у агресивному стані. У цьому зверненні міститься клопотання до КП ММР «Миколаївелектротранс» прийняти заходи щодо вказаного водія (а.с.25).

Також стаття аналогічного змісту міститься на сайті https://nikvesti.com/news/incidents/235016 (а.с.27).

Згідно із поданням в.о. начальника тролейбусного депо ОСОБА_3 від 26 листопада 2021 року голові кваліфікаційної комісії ОСОБА_4 26 листопада 2021 року надійшла скарга з інтернет ресурсу Фейсбук про те, що водій тролейбусу № 3031 ОСОБА_1 поводився нечемно з пасажирами похилого віку. В поданні міститься прохання заслухати водія ОСОБА_1 .

Наказом директора ММР «Миколаївелектротранс» №341/А/тр від 26 листопада 2021 року у зв`язку із опублікованою у засобах масової інформації інформацією щодо неадекватних дій водія тролейбуса ОСОБА_1 (нецензурно висловлювався, застосував фізичну силу до громадян), водія тролейбуса ОСОБА_1 негайно відсторонено від роботи на час проведення службового розслідування, доручено начальнику експлуатації ОСОБА_4 організувати службове розслідування за даним фактом (а.с. 51).

З пояснювальної ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року вбачається, що цього дня від працював водієм тролейбусу №3031 по маршруту №6. На зупинці «Гвардійська» здійснюючи посадку пасажирів відповідно до кількості вільних місць, до салону тролейбуса один за одним мали намір зайти жінка та чоловік. Позивач повідомив чоловіка, що вільних місць вже не має, на що почув відповідь, що той їде разом із жінкою. У зв`язку із цим ОСОБА_1 повідомив, що їм обом необхідно вийти, а замість них зайде одна людина. Оскільки чоловік на вказане не відреагував та продовжив заходити до салону, то позивачу довелось залишити водійське місце щоб завадити чоловіку зайти. Фізичної сили до вказаної людини не застосовував, нецензурно на його адресу не висловлювався. Під час розмови пасажири тролейбуса розсілися по місцям та виявилося, що є вільним ще одне місце. У зв`язку із цим позивач дозволив чоловіку зайти до салону. (а.с.53-54).

Відповідно до акту КП ММР «Миколаївелектротранс» від 29 листопада 2021 року, який складений у присутності директора ОСОБА_5 , заступника директора із загальних та комерційних питань ОСОБА_6 , начальника служби експлуатації Тодоренка В.В., начальника юридичного відділу Луцишина Я.М., юрисконсульта ОСОБА_7 , з метою встановлення дійсних обставин пригоди, що мала місце 26 листопада 2021 року біля 07:00 год. на зупинці «Гвардійська» за участю водія тролейбуса маршруту №6 (бортовий номер 3031) ОСОБА_1 , та інформація про яку була оприлюднена у публікації на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 і у Facebook-групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням https://www.facebook.com/groups/542897/posts/395663/, директором КП ММР «Миколаївелектротранс» ОСОБА_5 було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_8 (прізвище невідоме) - учасниці зазначеного конфлікту. В цій телефонній розмові остання повідомила, що 26 листопада 2021 року біля 07:00 год. на зупинці «Гвардійська» вона разом зі своїм чоловіком мала намір під`їхати на тролейбусі маршруту №6 (бортовий номер НОМЕР_1 ) до місця своє роботи. ОСОБА_9 зайшла до тролейбуса першою, а її чоловік підіймався по східцях за нею. Проте водій тролейбуса в агресивній формі нецензурно висловлюючись схопив її чоловіка (якому більше 70 років) за одяг на грудній частині і шарпаючи виштовхав з тролейбуса. При цьому в одній руці літній чоловік тримав сумку, а іншою тримався за поручень і в результаті фізичного впливу водія мало не випав з тролейбуса. Агресія водія супроводжувалась його нецензурними вигуками щодо відсутності вільних місць для сидіння. Після того, як водій випхав чоловіка з салону, пасажири тролейбуса почали йому робити зауваження, зокрема щодо неприпустимості його поведінки та наявності місць для сидіння, достатнього для перевезення двох осіб. Завдяки небайдужій громадській позиції пасажирів, водій змушений був впустити ОСОБА_10 та її чоловіка до салону тролейбуса, та продовжив рух. Зі слів ОСОБА_11 , до початку протиправних дій водія, вона та її чоловік не чули від нього інформування чи пояснень про неможливість їх перевезення, через наповненість тролейбуса та перевищення ліміту встановлених сидячих місць. ОСОБА_9 в телефонній розмові також зазначила, що письмово пред`являти ніяких вимог до водія не бажає, з метою уникнення можливих переслідувань. Також побажала, щоб її прізвище ні в яких документах не фігурувало (а.с.55).

За результатами службового розслідування на підставі наявної інформації, отриманої зі ЗМІ та інших відкритих джерел, пояснень дружини чоловіка, по відношенню до якого було застосовано фізичну силу, пояснень водія тролейбуса ОСОБА_1 встановлено, що вранці 26 листопада 2021 року на зупинці «Гвардійська», не впевнившись у наявності вільних сидячих місць, водій тролейбуса ОСОБА_1 , не допустив чоловіка похилого віку, одного з подружжя, в салон тролейбуса, при цьому застосував до нього фізичну силу з метою недопущення у салон та 29 листопада 2021 року начальником служби експлуатації В. Тодоренком складений висновок, затверджений директором КП ММР «Миколаївелектротранс» Ю. Сметаною, відповідно до якого запропоновано заслухати водія ОСОБА_1 на атестаційній комісії, якій з урахуванням систематичних порушень трудової дисципліни розглянути питання щодо застосування до нього стягнення, передбаченого статтею 147 КЗпП, а саме звільнення (а.с. 56).

Застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення позивача із займаної посади, відповідач, таким чином, виходив із вчинення ним дисциплінарного проступку порушення вимог пунктів 2.1.6., 2.7.2 посадової інструкції водія тролейбуса, а саме - обов`язку водія тролейбуса бути ввічливим та попереджувальним із пасажирами; забезпечувати культуру обслуговування пасажирів, проявляти увагу і турботу до людей похилого віку, дітей та інвалідів, а також без достатніх підстав він покинув кабіну водія.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції надав належну правову оцінку оскаржуваному наказу, документам, які зазначені у наказі, та дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 26 листопада 2021 року порушень трудової дисципліни.

Так, з наведених документів, які стали підставою для прийняття оспорюваного наказу, вбачається, що висновок про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, що був зроблений працівниками КП ММР «Миколаївелектротранс», фактично ґрунтується на повідомленні на сторінці «Contact Center при Миколаївській міській раді» сайту Facebook (https://www.facebook.com/groups/542897/posts/395663/) особи на ім`я ОСОБА_2 про поведінку водія тролейбуса Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та на проведеній працівниками відповідача телефонній розмові з нібито очевидцем подій.

В той же час згідно із Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються цим законом.

Закон, зокрема, забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Так, стаття 5 Закону України «Про звернення громадян» передбачає наступні вимоги до звернення: звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про звернення громадян письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

У справі, яка переглядається, суд встановив і протилежного не доведено, що будь-які звернення щодо вказаної події до КП ММР «Миколаївелектротранс» у визначеному Законом України «Про звернення громадян» (усно чи письмово) не надходили та не фіксувалися, очевидці та учасники події та їх особи достеменно не встановлені, що, насамперед, не дозволяє перевірити заперечення позивача щодо його поведінки з пасажирами 26 листопада 2021 року.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у справі докази є непереконливими та у сукупності не доводять порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, яке стало підставою для звільнення, а тому не є достатніми для висновку про порушення трудової дисципліни.

Аргументи апеляційної скарги не містять доводів щодо неправильності таких висновків по суті спору, а обмежуються цитуванням наявних у справі документів щодо притягнення позивача до дисціплінарної відповідальності та положень КЗпП України, а тому не підлягають спростуванню.

Також в апеляційній скарзі не оспорюються висновки суду щодо розрахунку стягнутого на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому апеляційним судом цей розрахунок не перевірявся.

Щодо аргументів апеляційної скарги про порушення судом положень процесуального закону, вони відхиляються апеляційним судом.

Твердження представника відповідача про неотримання відповідачем (його представником з належними повноваженнями) копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками до неї спростовуються супроводним листом Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 січня 2022 року про направлення на адресу КП ММР «Миколаївелектротранс» копії ухвали, копії позовної заяви (а.с. 40) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно з яким 27 січня 2022 року відповідачем отримано судове відправлення (а.с. 42).

Крім того, згідно заяви від 17 серпня 2022 року представник КП ММР «Миколаївелектротранс» - адвокат Гриненко Т.В. з матеріалами справи була ознайомлена та зробила їх фотокопії 18 серпня 2022 року (а.с. 70, 71).

Щодо неналежного повідомлення відповідача про судове засідання 14 вересня 2022 року.

18 серпня 2022 року під розписку адвокат Гриненко Т.В. була ознайомлена про дату наступного судового засідання 14 вересня 2022 року (а.с. 74).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно із частиною 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За такого повідомлення представника відповідача юридичної особи адвоката Гриненко Т.В. під розписку про дату, час та місце наступного судового засідання відповідає вимогам закону.

З урахуванням висновків про належність повідомлення відповідача про час та місце судового засідання не приймаються доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відкладення судового засідання, оскільки таке суперечить вимогам статті 223 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність можливості через евакуацію документів в умовах воєнного стану вчасно надати до суду відзив на позовну заяву та докази по справі не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, про обставини щодо наявності об`єктивних перешкод у наданні відзиву на позовну заяву та доказів суду першої інстанції не було повідомлено, а по-друге, додані до відзиву відповідачем документи були раніше надані на запит представника позивача і долучені до матеріалів справи, були досліджені судом першої інстанції з наданням їм належної правової оцінки (а.с. 43-58).

Оскільки рішення ухвалено судом першої інстанції у відповідності до норм матеріального права, що регулює трудові відносини, та з дотриманням положень процесуального закону, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України відсутні підстави для його скасування.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, судові витрати покладаються на відповідача, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат апеляційним судом.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Ж.М. Яворська

Л.М. Царюк

_______________________________________________

Повний текст постанови складений 15 листопада 2022 року