Справа № 372/3337/22
Провадження №2-з-65/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Сташків Т.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася із заявою про забезпечення позову до подачі позову до суду.

На обґрунтування поданої заяви зазначено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) укладено договір позики від 26.10.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим № 2108, за яким ОСОБА_2 отримав у борг грошові кошти в розмірі 2320000 грн. строком до 24.10.2020 року.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.08.2021 року у справі № 619/1572/21, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07.02.2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики грошових коштів у сумі 2 667 211,62 грн, що складається з основного боргу - 2 533 160,00 грн, пені в розмірі 107 355,62 грн, 3% річних у розмірі 26 696 грн, а також стягнуто витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 268,10 грн.

Разом із цим, ОСОБА_1 стверджує, що в серпні 2021 року ОСОБА_2 на підставі договору дарування подарував своїй дружині ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), будинок АДРЕСА_1 для уникнення повернення грошових коштів за договором позики від 26.10.2016 року.

За наведених обставин, оскільки спір у справі, що забезпечується, виник із приводу визнання недійсним укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору дарування, ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 , як власниці житлового будинку з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв.м. у АДРЕСА_1 самостійно, або через уповноважених нею осіб вчиняти будь-які дії щодо укладення правочинів по відчуженню чи обтяженню майна або реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна житлового будинку з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв.м. у АДРЕСА_1 ; накласти арешт на житловий будинок з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв.м. у АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, на яких він розташований.

Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, учасники справи до судового засідання не викликалися.

Відповідно до пункт1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом із цим, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову, та які би свідчили про наявність реальних, існуючих обставин та ризиків неможливості або істотного ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі невжиття таких заходів.

Жодні докази, які можуть підтвердити припущення позивача щодо можливого відчуження ОСОБА_4 спірного нерухомого майна житлового будинку, до матеріалів справи не надано.

Поряд із цим, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У той же час, заявником не доведено, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно та заборону його відчуження матиме наслідком уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, щодо захисту яких пред`явлено даний позов про визнання правочину недійсним. У даному випадку позивачем не доведено також співмірність обраних заходів заявленим позивачем вимогам та забезпечення збалансованості інтересів сторін у разі вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Частинами 1, 2 статті 157 ЦПК України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Отже, подання заявником відомостей про майно, на яке останній просить накласти арешт, є необхідним для оформлення ухвали суду у відповідності до вимог виконавчого документа для можливості його ефективного примусового виконання.

Водночас, ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не вказано ідентифікуючих ознак земельних ділянок, на які вона просить накласти арешт.

У той же час, одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, суть якого визначена статтею 13 ЦПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 7 статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або відмову у забезпеченні суд постановляє ухвалу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову та недоведеність належними засобами доказування викладених у ній обставин, у зв`язку з чим дана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 152, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відмовити.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Т.Г. Сташків