У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судових засідань Проценко В.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

в с т а н о в и в :

22 листопада 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у якій просить суд поновити їй строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 707/938/21 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, щорішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року у справі № 707/938/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів вирішено, зокрема, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 13 травня 2021 року, та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 08 липня 2022 року. Того ж дня видано виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, строк пред`явлення якого до виконання до 05 лютого 2022 року. З урахуванням наведеного, заявник стверджує, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив до набрання чинності рішенням суду, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття, а тому, на її переконання, це є поважною причиною для поновлення такого строку.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, виходячи з підстав, наведених у заяві. Доповнень не мала.

Боржник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не звертався.

Відповідно до частини третьої статті 433 ЦПК України неявка учасників справине є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності боржника ОСОБА_2 .

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, проаналізувавши та співставляючи доводи заяви з матеріалами судового провадження, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено повністю; визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та стягнено з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 13 травня 2021 року, та до досягнення дитиною повноліття /а.с. 104-113/.

Рішення набрало законної сили 08 липня 2022 року.

На виконання даного рішення того ж дня Черкаським районним судом Черкаської області було видано виконавчий лист / а.с. 115, 138/.

Стаття 129-1 Конституції України проголошує, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

У п. 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., Report of Judgments and Decisijns 1997-II, с. 510, п. 40).

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Дослідивши матеріали справи, зокрема, копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 2/, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року /а.с. 104-113/ та копію виконавчого листа від 08 липня 2022 року /а.с. 120/, суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої судом стягнуто аліменти до її повноліття, досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув 05 лютого 2022 року.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За приписами частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 433 ЦПК України уразі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

На переконання суду, єдиною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів на підтвердження цього.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії та підтверджені належними доказами.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено, та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Як на підставу поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилається на, те що станом на день фактичної видачі виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дитини, строк для його пред`явлення до виконання уже був пропущений, що позбавило її як стягувача можливості пред`явити даний виконавчий документ до примусового виконання з незалежних від неї причин.

Повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що причини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважними і такими, які не залежали від стягувача, а тому, з метою не допущення порушення права дитини на отримання аліментів, які визначені судовим рішенням, вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити.

При цьому, суд враховує положення частин 1, 4 статті 194 СК України, відповідно до яких аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Водночас, суд зауважує, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не буде порушувати права боржника та не буде покладати на нього додаткових зобов`язань.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 263, 353, 433, ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 08 липня 2022 року в справі № 707/938/21 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із даним позовом, тобто з 13 травня 2021 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко