ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/15/22
Позовне провадження Провадження № 2/170/51/22
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2022 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Матвійчука С.П.,

за участю секретаря судових засідань - Копитко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів "Світязький ліцей" Шацької селищної ради Волинської області, Відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Волинської області про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та поновлення позивача на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона працює вчителем математики Філії І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі у Опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Волинської області. У листопаді 2021 року директор ОЗЗСО І-ІІІ ст. «Святязький ліцей» ОСОБА_2 почала вимагати в ОСОБА_1 медичну інформацію щодо наявності вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та обмежувала права працівника щодо повноцінної роботи. Згідно наказу № 77-к від 08.11.2021 року ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 без збереження заробітної плати.

ОСОБА_1 вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ні в трудовому контракті, ні в посадові інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між ОСОБА_1 та директором ліцею, такого зобов`язання з боку позивача немає, так само, як і не передбачено повноваження директора ліцею на відсторонення її з роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення.

Позивач зазначає, що ст. 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Це право забезпечується обов`язком держави створювати громадянам умови для повного його здійснення, гарантувати рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовувати програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Однак це конституційне право громадянина не може пов`язуватись лише з певною формою трудового договору, який укладається громадянином відповідно до його волевиявлення.

Відповідно до положень ч.ч 1, 2 ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні; забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи.

Згідно ст. 391-1 Закону України «Про охорону здоров`я» пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта.

Загальна декларація прав людини у ст. 23 проголошує, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття; на рівну оплату за рівну працю; кожен працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Для захисту своїх інтересів кожна людина має право створювати професійні спілки і входити до професійних спілок.

Наказ про відсторонення позивача від роботи мотивований, серед іншого, положеннями Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а саме ч. 2 ст. 14, згідно якої працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Отже, ця частина передбачає щеплення саме обов`язковими щепленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тому, виключно ЗУ «Захист населення від інфекційних хвороб» встановлює перелік обов`язкових щеплень. І цим законом щеплення від COVID-19 не встановлена, як обов`язкова, а тому відсторонення працівника з підстав ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб є незаконним та безпідставним».

ОСОБА_1 вказує, що на сьогодні законом не встановлено окремого порядку про відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від COVID-19.

Відповідно до положення ст. 43 Кодексу законів про працю України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи керівників підприємств, установ та організацій військовим командуванням допускається у випадках, визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

А отже законодавством України не передбачено правової можливості відсторонення працівника від роботи із підстав відсутності у нього щеплення проти COVID-19.

Тому ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним і скасувати наказ директора ОЗЗСО І-ІІІ ст. «Світязький ліцей» Натальчук Т.А. № 77-к від 08.11.2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати, поновити її на роботі та виплатити їй заробітну плату за час відсторонення її від роботи.

Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 17.03.2022 року, за заявою позивача, до участі у справі залучено співвідповідача Відділ освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області.

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву у якій просила при прийнятті рішення по даній цивільній справі врахувати, що згідно наказу директора ОЗЗСО І-ІІІ ст. «Світязький ліцей» Натальчук Т.А. № 40-к від 04.03.2022 року «Про допуск до роботи ОСОБА_1 » було зупинено дію наказу № 77-к від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_3 » на час воєнного стану.

Директор Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Волинської області Натальчук Т. подала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_1 було неодноразово належним чином повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19, проте позивач відмовилася надавати документ, що підтверджує наявність у неї такого щеплення, про що був складений акт № 2 від 08.11.2021 року та видано наказ № 77-к від 08.11.2021 року про відсторонення ОСОБА_1 від роботи. Тому директор вважає, що відсторонення ОСОБА_1 від роботи було законним, та відсутні підстави для задоволення позову.

В.о. начальника Відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області Омельчук С. подала до суду відзив на вказану позовну заяву. ОСОБА_5 просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки директор Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Волинської області Натальчук Т., на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки всіх учасників освітнього процесу, правомірно прийняла оскаржуваний наказ.

Клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні від учасників до суду не надійшли, тому суд вважає за можливе розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачами докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працює працює вчителем математики Філії І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі у Опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Волинської області. 27.10.2021 року позивач була ознайомлена з повідомленням № 1 про обов`язкове щеплення проти COVID-19.

Наказом № 77-к від 08.11.2021 року директора Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Натальчук Т. «Про відсторонення від виконання посадових обов`язків», виданим на підставі ст. 46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ, наказу МОЗ України «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 від 27.10.2021 року, вчителя математики Філії І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі у Опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Волинської області ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків з 08 листопада 2021 року, у зв`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на територію України гострої респіраторної хвороби COVID-19, причиненої коронавірусом SARS-CoV-2 або наявності профілактичного щеплення проти COVID-19. Оплату праці здійсювати з урахуванням ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці».

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес, зокрема, шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Ст. 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Ст. 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, серед яких, зокрема, вказано: піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, відповідно до статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Згідно з Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, до вказаного переліку увійшли працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Зазначений наказ МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, визначено відповідним Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності і який відповідно не уповноважений визначати окремі професії, виробництва та організації, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб.

Тобто фактично обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 для певних професій, виробництв та організацій не визначена, а затверджено лише Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Тобто фактично з прийняттям відповідного наказу МОЗ України правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими, не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який і входить до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153є незаконним, оскільки саме до компетенції МОЗ України, як центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, належать повноваження визначати перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, що відповідно зобов`язує МОЗ самостійно визначати відповідні хвороби та інфекції.

В будь-якому випадку, відповідно до п. 4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, затвердженого Наказом МОЗ України 16.09.2011 року № 595 (у редакції наказу МОЗ України 11.08.2014 року № 551) щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом МОЗ України від 16.09.2011 року № 595 (у редакції наказу МОЗ України від 11.08.2014року № 551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку.

Профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до вказаного Календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а відтак посилання відповідача на необхідність надання позивачем доказів щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у тому числі, з посиланням на конкретні дати, є незаконним.

Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно зі ст. 286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел. Фізична особа може бути зобов`язана до проходження медичного огляду у випадках, встановлених законодавством.

Тобто адресована директором ліцею вимога до ОСОБА_1 щодо надання конфіденційної інформації є незаконною, а відтак правомірно відхилена позивачем.

В будь-якому випадку директор ліцею, здійснюючи відсторонення позивача, повинен був діяти відповідно до закону, зокрема, відповідно до ст. 46 КЗпП України.

Крім того положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» зобов`язують, а не надають право підприємствам, установам і організаціям усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Враховуючи відсутність в оспорюваному позивачем наказі посилання, як на підставу його винесення, на подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивачки від роботи, він однозначно є незаконним та підлягає скасуванню. Крім того вказана норма права передбачає таку можливість щодо осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В той же час МОЗ України на даний час переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи, не затверджено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу директора Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Натальчук Т.А. від 08.11.20211 року № 77-к «Про відсторонення від виконання роботи Олени Буденчук» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Посилання в оспорюваному наказі відповідача на п. 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, зі змісту якої, серед іншого, вбачається, що керівникам слід забезпечити відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком за наказом МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, не може будь-яким чином змінити процедуру відсторонення, визначену п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», оскільки дана Постанова КМУ є підзаконним нормативним актом, тобто має нижчу юридичну силу, ніж закон, і не може змінювати правове регулювання, визначене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, а відтак п. 41-6 постанови КМ України від 09.12.2020 року № 1236 слід розуміти не як надання повноважень для відсторонення працівників, а як наголошення необхідності дотримання закону, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», яка і регулює процедуру такого відсторонення. В іншому випадку, з метою правової визначеності та враховуючи принцип належного урядування, КМУ в даній постанові мав би зазначити про це.

Суд, вирішуючи питання щодо вимог позивача про поновлення її на роботі та стягнення з відповідача на її користь середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи, виходить з таких норм права та мотивів їх застосування.

Судом установлено, що позивача ОСОБА_1 з роботи не звільнено, а відсторонено від виконання службових обов`язків на час відсутності щеплення проти COVID-19, без збереження заробітної плати. Тому суд вважає, що належним способом захисту трудового права позивача буде не поновлення її на роботі, а допуск її до виконання службових обов`язків після скасування наказу про її відсторонення від виконання таких службових обов`язків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідна норма щодо незаконного відсторонення працівника від роботи у законі відсутня. Однак відсторонення, хоча і має тимчасовий характер у порівнянні зі звільненням, проте за своєю суттю є такою ж фактичною втратою роботи та відповідної заробітної плати, а також позбавляє працівника можливості отримати будь-яку соціальну допомогу, оскільки особа вважається працевлаштованою. Тому, застосовуючи ч. 1 ст. 235 КЗпП за аналогією закону, порушене право ОСОБА_1 слід відновити і негайно допустити її до виконання обов`язків вчителя математики.

Як визначено в ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника, з метою компенсації працівнику втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові, зокрема, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік.

Судом установлено, що в період з дня відсторонення позивача від роботи, тобто з 08.11.2021 року, їй було призупинено виплату заробітної плати.

Оскільки судом установлено, що в порушення вимог ст. 46 КЗпП роботодавець, з власної ініціативи, без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, то внаслідок скасування наказу про незаконне відсторонення позивач підлягає допуску до виконання службових обов`язків за посадою, на якій вона працює, і з Відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Волинської області, який є розпорядником бюджетних коштів, слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним відстороненням, розрахунок якого слід здійснити в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України щодо визначення середнього заробітку, за період з моменту відсторонення по день фактичного допущення до роботи.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу. У вказаному випадку згідно з абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівнику за час вимушеного прогулу слід брати за основу робочі дні.

Відповідно до виписки по картці виданої АТ КБ «ПриватБанк» за останні два фактично відпрацьовані місяці, що передували відстороненню, тобто за вересень і жовтень 2021 року, ОСОБА_1 нараховано заробітну плату на загальну суму 17027,61 грн. Таким чином середньомісячна заробітна плата позивача становить 17027,61 грн./2 місяці=8513,81 грн.

З урахуванням викладеного, розрахунок середньоденної заробітної плати повинен бути зроблений наступним чином: (17027,61)/ (22+20) = 405,42 грн.

Відповідно до наказу директора ОЗЗСО І-ІІІ ст. «Святязький ліцей» Натальчук Т.А. № 40-к від 04.03.2022 року «Про допуск до роботи ОСОБА_1 », було зупинено дію наказу № 77-к від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_3 » на час воєнного стану (підстава: наказ МОЗ № 380 від 25.02.2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153».

Згідно норм тривалості робочого часу, визначених на підставі листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 3501-06/219 вiд 12.08.2020 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2021 рік» та листа Міністерства економіки України від 19.08.2021 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2022 рік», вимушений прогул ОСОБА_1 за період з 08 листопада 2021 року по 04 березня 2022 року включно становить 82 робочих дні.

Період за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу починається 08 листопада 2021 року та закінчується днем допуску до роботи ОСОБА_1 04 березня 2022 року. До даного періоду входить 82 робочих днів.

Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 405,42х82= 33244 грн. 44 коп., і вказану суму слід стягнути з відповідача відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 .

Таким чином позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Волинської області, який є розпорядником бюджетних коштів, слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 5, 46, 94, 232, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним і скасувати наказ директора Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області Натальчук Т. № 77-к від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_3 ».

Допустити ОСОБА_1 до виконання обов`язків вчителя математики Філії І-ІІ ст. с. Смоляри-Світязькі Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області.

Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з її відстороненням від виконання обов`язків, починаючи з 08.11.2021 року по 04.03.2022 року включно у розмірі 33244 (тридцять три тисячі двісті сорок чотири) грн. 40 коп.

Стягнути з відділу освіти, молоді та спорту Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині допуску ОСОБА_1 до виконання обов`язків вчителя математики Філії І-ІІ ст.с. Смоляри-Світязькі Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Світязький ліцей» Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час відсторонення в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ С.П. Матвійчук Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області С.П. Матвійчук