23.02.2022 Справа № 756/2691/22
Справа № 756/2691/22
Номер провадження 2-з/756/97/22
УХВАЛА

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 228 273,37 грн, шляхом накладення арешту та заборони його відчуження,

УСТАНОВИВ:

23.02.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладання арешту на автомобіль та заборони його відчуження.

Зазначену заяву заявник мотивує тим, що 08.06.2018 між її чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком на один рік (до 08.06.2019). 07.06.2018 нею було сплачену ОСОБА_2 15 016 грн, з яких 6 516 грн - оренда за частину місяця та 8 500 грн - заставна сума.

08.06.2018 заселившись до даної квартири разом зі своєю родиною (чоловік та двоє дітей), останні прожили у ній до 04.03.2019, тоді як відповідно до умов договору мали проживати до 08.06.2019.

За твердженням заявника, всупереч умовам договору 04.03.2019 ОСОБА_2 спільно з групою невідомих осіб, протиправно, застосовуючи фізичну силу, демонтуючи вхідні двері до квартири примусово увірвалися та виселили її разом з сім`єю в опалювальний період з орендованої квартири, викидаючи при цьому їх особисті речі.

Окрім того, незважаючи на дотримання нею та її родиною умов договору щодо сплати орендної плати та комунальних платежів, ОСОБА_2 не повернув сплачені кошти, які він отримав в якості застави та не повернув повну суму оплати, яка як вказує заявник була здійснена нею 1 березня за місяць вперед. При цьому як зазначає заявник, ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною та матір`ю чинили психологічний тиск на нею та її родину, погрози привели до погіршення стану здоров`я, пропущення дітьми протягом тривалого часу школи, спричинили необхідність звернення до лікарів. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 своїми неправомірними діями завдав їй та її родині матеріальної та моральної шкоди у розмірі 228 273,37 грн, з яких 28 273,37 грн матеріальної шкоди та 200 000,00 грн моральної шкоди.

На переконання заявника, беручи до уваги, що ОСОБА_2 незважаючи на неодноразові звернення так і не повернув сплачені нею грошові кошти, ніде офіційно не працює, стабільного доходу немає, дізнавшись про позовні вимоги до нього з метою уникнення сплати боргу відразу відчужить належний йому на праві власності автомобіль на користь третіх осіб, що істотно утруднить, чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Тому, на думку заявника з метою забезпечення позову є необхідність у накладенні арешту на автомобіль MITSUBISHI LANCER, 2008, що належить на праві власності ОСОБА_2 та забороні його відчуження.

Зважаючи на приписи частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши заяву про забезпечення позову з урахуванням викладених у ній обставин, додані в її обґрунтування письмові докази, надавши належну їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення останньої, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, відповідно до якого позов забезпечується, зокрема шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною першою статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, з - поміж іншого, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається із змісту поданої заяви, необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на автомобіль (модель: MITSUBISHI LANCER, рік випуску: 2008; колір: червоний, об`єм двигуна: 1997, вага: 1150; тип авто: легковий, тип кузова: Седан-b, VIN-код: НОМЕР_1 ; номер: НОМЕР_2 ), який за твердження заявника належить на праві власності ОСОБА_2 та забороні його відчуження, заявник обґрунтовує заподіянням їй матеріальної та моральної шкоди, добровільним неповерненням грошових коштів та наявністю підстав вважати, що дізнавшись про позовну заяву ОСОБА_2 відчужить свій автомобіль на користь третіх осіб, що на переконання ОСОБА_1 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо посилатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо позивач не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Судом установлено, що заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття такого заходу забезпечення позову може дійсно істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому. Разом з тим, не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що автомобіль на який заявник просить накласти арешт може бути у той чи інший спосіб відчужений (реалізований) відповідачем, а також доказів на підтвердження того, що зазначений у заяві про забезпечення позову автомобіль з відповідними реєстраційними даними перебуває у власності відповідача на момент подання цієї заяви.

Так, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачу.

В якості доказу на підтвердження належності автомобіля на праві власності ОСОБА_2 заявником до заяви про забезпечення позову додано копію довідки МВС України про власника автомобіля. З цієї довідки вбачається, що остання містить інформацію про власника автомобіля- ОСОБА_2 , бренд автомобіля - MITSUBISHI, його модель - LANCER, рік виготовлення - 2008, дату реєстрації 12.07.2016 та об`єм двигуна 1997. Проте, не містить інших ідентифікуючих ознак автомобіля, на які посилається заявник у прохальній частині заяви (номеру авто, його кольору, типу кузова, VIN-коду, тощо), що позбавляє можливості суду встановити чи дійсно автомобіль про арешт якого просить заявник належить на праві власності відповідачу- ОСОБА_2 .

Окрім того, з вищезазначеної довідки, зокрема примірника наданого суду не можливо з`ясувати дати її формування, що в свою чергу унеможливлює встановлення актуальності цієї інформації на момент подання заяви до суду.

Тому з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що заявником не доведено того, що автомобіль відносно якого подано заяву про забезпечення позову є саме власністю відповідача.

Отже, заявником належним чином не обґрунтовано та не доведено необхідність вжиття заходу забезпечення позову, а тому її заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Керуючись ст. ст. 149, 150 - 153, 353 - 355ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заявиОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 228 273,37 грн, шляхом накладення арешту та заборони його відчуження - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько