Справа № 457/969/20
провадження №2/457/19/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Трускавецької міської ради про скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання частки у спадщині, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради про скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання частки у спадщині, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ОСОБА_2 . Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , яка була власницею Ѕ квартири АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивачка зверталась до свого батька для оформлення частки квартири, що належала ОСОБА_3 , однак він відмовлявся вказуючи, що в будь якому випадку ця частка буде оформлена на неї, зазначаючи що і свою частку він оформить також на неї. Крім цього, позивачці було відомо, що її батьком був складений заповіт на її сина, що підтверджувало його наміри про оформлення квартири на неї. У 2019 році ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_2 , яка зловживала алкогольними напоями і його схиляла до цих дій. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки ОСОБА_4 помер, після чого вона звернулась до нотаріуса. Нотаріус повідомив, що частка ОСОБА_3 , тобто її матері, була успадкована ОСОБА_4 і ним було складено заповіт на ОСОБА_2 . Таким чином вважає, що її батько ОСОБА_4 та ОСОБА_2 незаконно позбавили її права Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала її матері. Зазначає, що їй не було відомо про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом, відмову від спадщини вона не писала. Тобто частка квартири, що належала ОСОБА_3 , приватним нотаріусом було оформлено на ОСОБА_4 без її відома. Однак після смерті її матері вона має право на половину її спадкового майна, тобто на ј від всієї квартири. Тому, просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане на імя ОСОБА_4 та визнати право власності по ј частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та за ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 04 жовтня 2022 року позивачка ОСОБА_1 просила позовну заяву задоволити. Зазначила, що її батько запевняв, що квартира буде належати їй і щоб вона не переживала з цього приводу. Потім її батько ОСОБА_4 повідомив, що складе заповіт на свого внука, тобто її сина, про що вона не заперечувала і тому більше питання квартири не порушувала перед батьком. Однак за деякий час, через зловживання спиртними напоями з новою дружиною, батько помер. Звернувшись до нотаріуса, їй було повідомлено що квартира переоформлена на ОСОБА_2 . Батько не повідомляв її про те, що йде оформляти мамину частку. Нотаріусу було відомо про те, що вона є дочкою ОСОБА_4 , проте не повідомила про переоформлення квартири.

Представник позивачки адвокат Волощук Б.І. у судовому засіданні 04 жовтня 2022 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити з підстав викладених у ній.

Представник відповідача виконавчого комітету Трускавецької міської ради у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Представник третьої особи - адвокат Крамар Ю.М. в судовому засіданні 04 жовтня 2022 року зазначив, що ОСОБА_1 після смерті своєї матері заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подала, хоча причин для неподання заяви чи перешкод у неї не було. Відповідно не прийняття спадщини у відведений законом строк визнаються згідно норм чинного законодавства як відмова від спадщини. Тобто позивачка свідомо відмовилась від спадкового майна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав суду, що позивачка є його дружиною. Після смерті ОСОБА_3 хотіли піти до нотаріуса і написати заяву на прийняття спадщини, але батько дружини сказав що цього не потрібно так як він склав заповіт на сина, тобто внука ОСОБА_4 . А тому не хотіли йти проти його волі. Зазначає, що декілька раз був у нотаріуса, щоб оформити договір довічного утримання, але батько дружини відмовлявся і сказав, що нічого не потрібно бо в будь якому випадку переоформить квартиру на свого внука. І зробив заповіт на свого внука, а тому будь яких дій ніхто вже не вчиняв. Про свідоцтво на спадщину стало відомо, коли через 9 днів після його смерті звернулись до нотаріуса для написання заяви для прийняття спадщини. Ніхто від спадщини не відмовлявся. Про ще один заповіт не було відомо. Нотаріусу було відомо, що дружина є також спадкоємцем і мала можливість повідомити її.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В силу ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений відповідний актовий запис №15. Батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 24 квітня 1982 року уклали шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис №30. Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 » /а.с.6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 27 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №171 /а.с.7/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 29 квітня 2020 року Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений відповідний актовий запис №78 /а.с. 8/.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 березня 2006 року №10109920, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/2 частка) та ОСОБА_3 (1/2 частка) /а.с. 10/.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 квітня 1995 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві часткової власності - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.11/.

Згідно заповіту, який посвідчений 12 липня 2006 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Кіселичник І.М., за реєстром № 930, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповів належну йому квартиру АДРЕСА_2 своєму онукові ОСОБА_9 /а.с.9/.

Згідно витягу про реєстрацію спадкової справи №60091923 від 30 квітня 2020 року, приватним нотаріусом Єдин Л.В. зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за номером у спадковому реєстрі 65790901 /а.с. 12/.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 липня 2020 року, ОСОБА_4 є власником квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_3 /а.с.13/.

Згідно заповіту, який посвідчений 04 лютого 2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В., за реєстром № 107, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно заповів ОСОБА_2 /а.с.15/.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір виник з приводу захисту позивачкою свого права власності на квартиру та на спадкування за законом частки цієї квартири після смерті спадкодавця.

Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч.1 ст.1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину (ст.1296 ЦК України).

Як зазначено позивачкою у судовому засіданні, після смерті матері ОСОБА_3 вона мала намір прийняти спадщину та звернутись із відповідною заявою до нотаріуса, однак оскільки її батько, ОСОБА_4 , пред`явив заповіт яким заповів квартиру свому внукові, тобто її сину, ОСОБА_9 , а тому вважала що питання із оформленням майна вирішено.

Дані покази в судовому засіданні були підтверджені свідком ОСОБА_5 .

За нормами цивільного законодавства України, свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Як зазначено у ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано ст.1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що у ст.1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Згідно з п. 1.2 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно п.4.14 Глави 10 Розділу 2 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, що підтверджують вказані факти.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Трускавецького нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_4 , однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через те, що право власності на нього зареєстровано за іншими особами.

Тобто, всупереч вимогам чинного законодавства, нотаріусом не було з`ясовано наявність у ОСОБА_3 кола спадкоємців, які мали право на спадкування належного їй майна.

Таким чином, доводи позивачки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , спадкоємцем якої вона була.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 березня 2019 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Єдин Л.В. на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати право власності по ј частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з Ѕ частки квартири, що належала померлій ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Трускавецька міська рада, юридична адреса: 82200, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2, .

Суддя: В. І. Марчук