Дата документу 11.11.2022Справа № 554/6940/22
Провадження № 6/554/109/2022
УХВАЛА

іменем України

11 листопада 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г. В.,

за участю секретаря судового засідання Звігольської О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коваленко О. С. про звернення стягнення на майно боржника,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року державний виконавець звернувся до суду із заявою (поданням), в порядку ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в якому просить надати державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) дозвіл на звернення стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв. м. у складі кімнати жилої 2 пл. 18,02 кв. м., кухні VI пл. 8,1 кв. м., коридору VII пл. 1,0 кв. м., санвузлу 3,5 кв. м., сарай пл. 6,0 кв. м., яке не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, шляхом накладення на нього арешту, проведенян опису та подальшої реалізації.

В обгрунтування поданої заяви посилається на ті обставини, що на виконанні в Шевченківському ВДВС у м. Полтаві перебуває виконавче провадження № 36732644 з примусового виконання виконавчого напису № 2440 від 11 липня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н. О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 66660,00 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 29,3 кв. м. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2011 року по справі № 2-5535/11 під час розірвання шлюбу було визнано право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 за кожним: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Державному виконавцю відомо, що ОСОБА_3 замовила технічну документацію, згідно з технічним паспортом ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» від 02 вересня 2019 року загальна площа вказаної квартири становить 30,6 кв. м. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частка квартири зареєстрована за ОСОБА_3 , а за ОСОБА_1 його 1/2 частка квартири не зареєстрована. На думку виконавця, такі дії боржника ОСОБА_1 свідчать про ухилення від виконання рішення суду, шляхом відчуження майна. Адже у випадку державної реєстрації ним права власності на вказане майно, на таке майно буде звернуто стягнення в межах виконавчого провадження. Державний виконавець вказує, що ОСОБА_1 є єдиним і фактичним власником 1/2 частини вказаної квартири, хоча це нерухоме майно не зареєстровано за боржником у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, звернувся до суду із цим поданням, яке просить задовольнити.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Державний виконавець у заяві (поданні) просила розглядати справу без участі представника відділу.

Причини неявки боржника суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 440 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим, враховуючи процесуальні строки розгляду та волевиявлення учасників, суд вважав можливим проводити розгляд за їх відсутності.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши суть подання державного виконавця, дослідивши матеріали, які необхідні для вирішення даного процесуального питання, суд вважає подану заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що в провадженні державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 36732644 з примусового виконання виконавчого напису № 2440 від 11 липня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н. О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 66660,00 грн.

Як видно із представлених державним виконавцем документів виконавчого провадження, станом на день розгляду подання боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим документом, рішення суду фактично боржником не виконується, грошові кошти в рахунок погашення боргу не сплачені, заходи щодо виявлення та примусового списання в межах вищевказаних виконавчих провадженнях коштів виявились безрезультатними.

Так, під час розгляду подання з`ясовано, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 302138502 від 06 червня 2022 року видно, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 29,3 кв. м.

05 жовтня 2011 року заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2-5535/11 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ; розірвано шлюб між сторонами; визнано право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 за кожним: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з копією технічного паспорту від 02 вересня 2019 року, виготовленого ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» на замовлення ОСОБА_3 , загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 30,6 кв. м., та 1/2 частка цієї квартири зареєстрована за ОСОБА_3 у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тоді як відомості про державну реєстрацію прав власності на 1/2 частки цієї квартири за ОСОБА_1 відсутні.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок боржника за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Перевіривши вищевказані докази, є достатні підстави вважати, що боржник ОСОБА_1 всупереч вимог закону, ухиляючись від виконання вимог за виконавчим документом, - виконавчим написом № 2440 від 11 липня 2012 року, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н. О., що перебуває на примусовому виконанні, не повідомляє державного виконавця про майно, що фактично належить йому на праві власності.

Зокрема, право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 визнано за боржником ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 05 жовтня 2011 року, однак не зареєстровано ним у встановленому законом порядку.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, протягом розгляду подання суду не надані належні та допустимі докази, що боржник ОСОБА_1 виконав би грошове зобов`язання перед стягувачем за виконавчим документом про стягнення з нього заборгованості, грошові кошти не сплачені, борг не погашено, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260-261, 440 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Коваленко О. С. про звернення стягнення на майно боржника, - задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в межах виконавчого провадження № 36732644 на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,6 кв. м. у складі: кімнати жилої - 2 пл. 18,02 кв. м., кухні VI пл. 8,1 кв. м., коридору VII пл. 1,0 кв. м., санвузлу 3,5 кв. м., сарай пл. 6,0 кв. м., право власності на яку не зареєстровано боржником в установленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. В. Андрієнко