Справа №339/271/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 листопада 2022 року

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.,

при секретарі Ганчар Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку. У вказаному будинку вона проживає разом із чоловіком. Згідно будинкової книги в будинку зареєстровані: позивач, її чоловік та син ОСОБА_2 , який у 2018 році виселився з будинку і переїхав проживати у Чеську Республіку, де має житло та постійну роботу. З того часу він більше не приїжджав.

Отже, ОСОБА_2 добровільно, без примусу забрав із її будинку свої особисті речі та одяг і виселився. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не здійснює догляд та не проводить ремонтних робіт у будинку, що свідчить про втрату інтересу до житла та відсутність в помешканні понад визначені законом строки без поважних причин.

Добровільно виписатись відповідач відмовляється, що порушує позивача, право на володіння, користування та розпорядження належним її житловим приміщенням, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 23 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання про виклик свідків. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вказавши, що її син у 2018 році переїхав на проживання у Чеську Республіку, де має житло та постійну роботу, і з того часу він більше не приїжджав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать оголошення на сайті Судової влади. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у її відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, пояснення свідків, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Болехівського міського суду від 23 вересня 2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності домоволодіння по АДРЕСА_1

У вказаному будинку згідно копії будинкової книги зареєстровані на проживання: позивач ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 .

Актами обстеження домоволодіння від 02 липня 2021 року, 25 січня 2022 року, 12 вересня 2022 року підтверджено, що ОСОБА_2 , зареєстрований, але не проживає у будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 з 2018 року.

Допитані в судовому засіданні, як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , пояснили, що син позивача ОСОБА_6 з 2018 року не проживає по АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання.

Ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до вимогам ч.1 ст.6 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Оскільки, відповідач не проживає у належному позивачу житловому будинку більше встановлених законом строків без поважних причин, то його слід визнати такими, що втратив право на користування вказаним будинком.

За таких обставин, вимога про визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користуванням житловим приміщенням по АДРЕСА_1 є підставною.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 247, 263 - 265, 272, 280 - 284 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користуванням житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10 листопада 2022 року.

Суддя Скригун В. В.