Справа №345/3703/22
Провадження № 2/345/1163/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 11.05.2005 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 135. Під час перебування у шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачем.

Спільне життя з відповідачкою не склалося. Впродовж останніх місяців сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, тому що за час спільного проживання сторони переконалися, що у них не має спільних інтересів. Сім`я розпалась, на даний час шлюб носить формальний характер. Тому позивач змушений звернутися до суду, просить шлюб розірвати, а також залишити дітей проживати разом із ним.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити. Також надав суду додаткові пояснення. Зокрема, наголошує, що матеріалами справи достовірно встановлено, що діти проживають із позивачем, мати цього не заперечує, не наполягає на зміні місця проживання дітей, спір щодо визначення місця проживання дітей як такий відсутній, а тому дітей слід залишити проживати із позивачем, що на цей момент якнайкраще відповідає їхнім інтересам.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Дітей просить залишити проживати із позивачем, оскільки вони фактично з ним проживають.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.05.2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3).

Від спільного проживання сторін у шлюбі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4) та дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення судом обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України і суперечить його інтересам.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Вирішуючи вимоги позивача про залишення дітей проживати з ним, суд враховує, що між батьками відсутній спір щодо місця проживання дитини, відповідач з вимогами про визначення місця проживання дитини разом з нею до суду не зверталася. Зазначаючи у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дітей разом з батьком, суд лише констатує, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання.

Отже, позов слід задоволити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 11.05.2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Калуша Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 135 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « ОСОБА_7 ».

Дітей: дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2022 року.

Суддя