З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1186/22
05 грудня 2022 року Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
В складі: головуючого судді Решетова В.В.
за участю секретаря Остапишин І.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином,-
Звертаючись до суду, позивач ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 28.04.2022 року об 11 год. 58 хв., знаючи пін-код до належної ОСОБА_1 банківської картки «ПУМБ» № НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 сам раніше йому повідомив, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що розташований за адресою смт. Богородчани, вул. Шевченка, 54, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_1 , зняв грошові кошти із банківської картки останнього у сумі 5000 грн.
Повернувшись до місця тимчасового проживання у приміщенні Богородчанського ліцею №1 імені Олекси Гірника, що в смт. Богородчани, вул. Грушевського, 12, Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 повернув банківську карту та грошові кошти в сумі 400 грн. ОСОБА_1 . Про зняття з картки грошових коштів в сумі 5000 грн., ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не повідомив, а таємно викравши їх, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.
Того ж дня, ОСОБА_2 , близько 12 год. 02 хв., усвідомлюючи що на балансі банківської картки ОСОБА_1 знаходяться грошові кошти, у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що розташований за адресою смт. Богородчани, вул. Шевченка, 54, та маючи доступ до банківської картки ОСОБА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_1 , зняв грошові кошти із банківської картки останнього у сумі 6600 грн.
В подальшому, ОСОБА_2 у місцевому супермаркеті «Торговий Дім», що в смт. Богородчани, вул. Шевченка, 63, придбав продукти харчування для ОСОБА_1 та оплатив за покупку грошові кошти в сумі 147 грн. Після повернення ОСОБА_2 до місця проживання, він повернув банківську карту та передав ОСОБА_1 придбані ним продукти харчування. Про зняття з картки ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6600 грн. ОСОБА_2 йому не повідомив, а таємно викравши їх, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму. Шкода завдана на загальну суму 11 600 гривень.
Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

В рамках кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_1 не заявлявся, оскільки відповідач обіцяв в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, але до теперішнього часу не зробив.

На підставі зазначеного позивач в позовній заяві просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11 600,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_2 суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.

З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено наступне.

Згідно вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року, ОСОБА_2 28.04.2022 року об 11 год. 58 хв., знаючи пін-код до належної ОСОБА_1 банківської картки «ПУМБ» № НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 сам раніше йому повідомив, перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» №ЄАІГ8010, що розташований за адресою смт. Богородчани, вул. Шевченка, 54, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_1 , зняв грошові кошти із банківської картки останнього у сумі 5000 грн.

Повернувшись до місця тимчасового проживання у приміщенні Богородчанського ліцею №1 імені Олекси Гірника, що в смт. Богородчани, вул. Грушевського, 12, Богородчанської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 повернув банківську карту та грошові кошти в сумі 400 грн. ОСОБА_1 . Про зняття з картки грошових коштів в сумі 5000 грн., ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не повідомив, а таємно викравши їх, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.

Того ж дня, ОСОБА_2 , близько 12 год. 02 хв., усвідомлюючи що на балансі банківської картки ОСОБА_1 знаходяться грошові кошти, у банкоматі АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , що розташований за адресою смт. Богородчани, вул. Шевченка, 54, та маючи доступ до банківської картки ОСОБА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу ОСОБА_1 , зняв грошові кошти із банківської картки останнього у сумі 6600 грн.

В подальшому, ОСОБА_2 у місцевому супермаркеті «Торговий Дім», що в смт. Богородчани, вул. Шевченка, 63, придбав продукти харчування для ОСОБА_1 та оплатив за покупку грошові кошти в сумі 147 грн. Після повернення ОСОБА_2 до місця проживання, він повернув банківську карту та передав ОСОБА_1 придбані ним продукти харчування. Про зняття з картки ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6600 грн. ОСОБА_2 йому не повідомив, а таємно викравши їх, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму.

Шкода завдана на загальну суму 11 600 гривень.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Верховний Суд України, у пункті 13 постанови Пленуму від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зазначив про те, що покладаючи обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. А отже матеріальна шкода заподіяна відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 в розмірі 11 600,00 гривень підлягає задоволенню.

Щодо завдання моральної шкоди, суд вважає в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті: переживаннях, тривозі, емоційній напрузі, отриманні психологічної та моральної травми, та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень, а не 10000 гривень, як просив позивач.

Отже позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992, 40 гривень на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, ст. 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11 600,00 гривень (одинадцять тисяч шістсот гривень), та моральної шкоди 3000,00 гривень (десять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992, 40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Решетов