Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/754/21
20 квітня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Шишка О. А.,
з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС), про визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння,
Заочним рішенням Богородчанського районного суду від 21 лютого 2022 року у цивільній справі №338/754/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС), про визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння, ухвалено визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки "Ford" модель "Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску; витребувати зазначений транспортний засіб у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1816 грн судового збору.
Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення повідомлялись у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З урахуванням обставин, що стали підставою для ухвалення додаткового рішення, суд вважає за можливе розглянути зазначене питання за відсутності відповідача та представника третьої особи.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд прийшов до таких висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При ухваленні рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, оскільки детального опису наданих послуг та доказів про понесені витрати на правничу допомогу у розпорядження суду подано не було. Представником позивача у позові було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат, про подання доказів про понесені судові витрати ним зроблено відповідну заяву в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Частина 2 ст. 141 ЦПК України визначає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у
позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, понесених позивачем, суд виходить із вимог ст. 137 ЦПК України.
Так, згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Заочним рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2022 року у справі №338/754/21 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Івано-Франківській області (філія ГСЦ МВС), про визнання права власності на транспортний засіб та витребування майна з чужого незаконного володіння, вирішено визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки "Ford" модель "Transit", VIN НОМЕР_1 , червоного кольору, 2005 року випуску; витребувати зазначений транспортний засіб у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1816 грн судового збору (а.с. 158 - 162).
Позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення, що подана за правилами
(а.с. 168, 169, 170).
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Іванович А. М. з 31 травня 2021 року на підставі ордера від цього ж числа року надавав правничу допомогу ОСОБА_1 , у позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.
Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи те, що під час розгляду справи ОСОБА_1 , позов якого задоволено, понесено витрати на правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціну позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 7000 грн, що буде співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Керуючись ст. 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 гривень на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий О. А. Шишко