Справа №568/1210/22
Провадження №2/568/366/22
29 листопада 2022 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судових засідань Мельничук Л.І., представника позивача адвоката Бірук Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування вимог посилається на те, що вона є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї, в даному житловому будинку зареєстрований, але не проживає її колишній чоловік ОСОБА_2 , який понад трьох років фактично в будинку не проживає, оскільки на даний час проживає з іншою сім`єю в с. Заміщина Дубенського району Рівненської області, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача в спірному будинку створює їй ряд незручностей, відтак просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Бірук Т.Б.
Представник позивача адвокат Бірук Т.Б. у судовому засіданні позов прідтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених в позові.
Представник Крупецької сільськоі ради Дубенського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, до суду подали заяву у якій просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
У судове засідання відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.
На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно.
Судом встановлено, що згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстаційний номер 426634) від 28.03.2003 року, на підставі договору дарування серії ВАЕ №356236 від 28.03.2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 513 приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Додь Н.В., ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).
Згідно довідки, виданої ОСОБА_1 головою Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області за №875 від 25.08.2022 р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 1974 р.н., ОСОБА_2 1970 р.н., ОСОБА_3 1992 р.н. (а.с. 7).
Згідно актів обстеження житлово побутових умов від 12.05.2022 р., 05.07.2022 р. за даною адресою зареєстровані ОСОБА_1 1974 р.н., ОСОБА_2 1970 р.н., ОСОБА_3 1992 р.н. На час перевірки домоволодіння у будинку дійсно проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 2018 р.н. (онук власниці). ОСОБА_2 у даному будинку не проживає останніх три роки, ознак перебування у будинку не встановлено (а.с. 11-12).
Згідно із рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 25.11.2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 18 червня 1991 року в Боратинській сільській раді Червоноармійського району Рівненської області, актовий запис № 4.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку..
В ч.1 ст.316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.
Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивачки, викладених у позові, відповідач вже тривалий час (понад трьох років) не проживає за спірною адресою, не є власником житла, у якому зареєстрований, теперішнє місце проживання відповідача інше, в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Згідно наданих документів, позивачка є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із тим, що відповідач не проживає у будинку вже достатньо тривалий час, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе, його особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним будинком з підстав ст. 401 ЦК України. У зв`язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 128, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 150 Житлового кодексу України, ст.3, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 - ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 05.12.2022 року.

Суддя О.М. Делалова