Справа № 368/409/22
Рішення

Іменем України

"01" грудня 2022 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМА - ЦЕМЕНТ» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд,-

В С Т А Н О В И В :

30.05.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМА - ЦЕМЕНТ» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, в прохальній частині якої позивач просив суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Прийняти дану заяву до розгляду.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" () на користь ОСОБА_1 107 789,90 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 90 копійок, з яких: 89 293,88 гривень - сума заборгованості із заробітної плати, 18 496,02 гривні - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 27.05.2022 року.

Витребувати у Товариства з Обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" ():

- копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року;

- копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року;

- довідку про нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 04.03.2022 року;

3. Судові витрати покласти на Відповідача.

4. Судові повістки направляти за номером тел. НОМЕР_1 .

5. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити Позивача від сплати судового збору.

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

- У період з 15 липня 2019 року по 04 березня 2022 року, він, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМА - ЦЕМЕНТ».

Ззначене підтверджується відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Всупереч вказаним положенням, відповідач, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМА-ЦЕМЕНТ», виплату заробітної плати проводив нерегулярно, з порушенням встановлених термінів. Виплати здійснювалися частково і за різні періоди.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Тобто, в день звільнення (незалежно від підстав звільнення) роботодавець зобов`язується здійснити з працівником повний розрахунок, тобто виплатити працівнику суму заробітної плати та інші належні працівнику кошти (зокрема компенсації за невикористані відпустки, надбавки і т.д.) в повному розмірі. Роботодавець вважається таким, що не виконав свого обов`язку щодо розрахунку з працівником якщо виплатив заробітну плату лише частково, або не виплатив заробітну плату взагалі.

Остаточного розрахунку з Позивачем при звільненні Відповідачем проведено не було.

Підтвердженням факту існування заборгованості з виплати заробітної плати є наступні документи:

1 ) Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», відповідно до якої на рахунок Позивача НОМЕР_3 у період з 01.01.2020 року по 15.04.2022 року в рахунок оплати заробітної плати платником ТОВ «ЕМА- ЦЕМЕНТ» було зараховано 72 389,20 гривень;

2) Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, відповідно до якої Позивачу страхувальником із кодом , а це Відповідач ТОВ «ЕМА- ЦЕМЕНТ» було нараховано суми фактичного заробітку/доходу за період:

- липень-грудень 2019 року: 2 085,86+4 370,16+4 374,32+4 356,14+4 356,14+4 386,74+4 378,94= 28 308,30 гривень;

Січень-грудень 2020 року: 59 428,80 гривень;

Січень-грудень 2021 року: 73 954,98 гривень.

А загалом за 2019-2021 рік: 28 308,30+59 428,80+73 954,98 = 161 692,08 гривень.

Таким чином, різниця між виплаченою і нарахованою заробітною платою складає: 161 692,08 - 72 398,20 = 89 293,88 гривень.

А отже, заборгованість із заробітної плати, яку Позивач мав отримати при звільненні складає 89 293,88 гривень.

Даний розрахунок було проведено без врахування відомостей про нарахований дохід Позивачу за 2022 рік, оскільки відомостей щодо нарахувань за 2022 рік на момент звернення до суду не було.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.99 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Верховний Суд за результатами розгляду справи №446/509/16-ц, звернув увагу на офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу, які слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином, починаючи з наступного дня після звільнення (05 березня 2022 року) працівнику починає нараховуватися середній місячний заробіток і відбувається це аж до моменту повної виплати належних Позивачу ОСОБА_2 коштів. Розрахунок проводиться станом на день звернення до суду 27.05.2022 року.

Розрахунок середнього заробітку проводиться у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (надалі - Порядок).

Абзацом третім пункту 2 вказаного Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За змістом абзацу першого пункту 8 Порядку, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/ годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, відповідно до якої Позивачу страхувальником із кодом , а це Відповідач ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» за листопад-грудень 2021 року Позивачу було нараховано за листопад 6226,83 гривень, за грудень 6294,78 гривень, а разом за два останні місяці - 12 521,61 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 березня 2022 по 27.05.2022 року розраховується шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у кожному місяці вказаного періоду.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку:

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 березня 2022 по дату подання уточненої позовної заяви від 01.12.2022 року, - розраховується шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у кожному місяці вказаного періоду. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку:

За два останні місяці роботи Позивачу нараховано загалом 12521,61 грн.

Кількість робочих днів у листопаді 2021 року становила 22, у грудні - 2021 року - 22, а всього - 44 дні.

Середньоденна заробітна плата становить: 12 521,61 грн.: 44 = 284,58 грн.

В подальшому розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться множенням середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у кожному місяці, а саме: березень 2022 року - травень 2022 року.

- Березень 2022: 22 х 284,58 = 6 260,76 грн.;

- Квітень 2022: 21 х 284,58 = 5 978,50грн;

- Травень 2022: 22 х 284,58 = 6 260,76 грн.

Всього станом на 27.05.2022 року : 18 496,02 грн.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача, в рахунок оплати часу затримки розрахунку із заборгованості по заробітній платі за період із 05 березня 20022 року по 27.05.2022 року, стягненню підлягає 18496,02 гривні.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Враховуючи це, за вимогу позивача про стягнення коштів, які підлягають нарахуванню в порядку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку носять компенсаторний характер та є складовими належної працівникові зарплати, судовий збір Позивачем не сплачується.

У відповідності з п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України, повідомляю, що заходи досудового врегулювання спору не проводились.

На виконання п.10 ч. 3 ст.175 ЦПК України підтверджую, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 4, 174-177 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просить суд постановити судове рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги.

30.05.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/409/22, провадження 2/368/324/22.

08.06.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в загальному позовному порядку, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 13.07.2022 року.

13.07.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла уточнена позовна заява (в частині розміру суми, що підлягає до стягнення), в якій позивач просить суд винести судове рішення, на підсьаві якого:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" () на користь ОСОБА_1 107789,90 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 90 копійок, з яких: 111 461,26 гривень - сума заборгованості із заробітної плати, 39 668,40 гривні - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 13.07.2022 року.

2. Витребувати у Товариства з Обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" ():

- копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року,

- копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року,

- довідку про нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 04.03.2022 року.

3. Судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу покласти на Відповідача.

13.07.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 16.09.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

16.09.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 12.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

12.10.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов письмовий відзив на позовну заяву наступного змісту:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до TОB «ЕМА-ЦЕМЕНТ» про стягнення (відповідно до уточненої позовної заяви від 13 липня 2022 року) грошових коштів на суму у розмірі 107789 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 90 коп., з яких 111461,26 грн. - сума заборгованості із заробітної плати, 39 668,40 грн. - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 13 липня 2022 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 як на докази наявності кредиторської заборгованості ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» перед позивачем із заробітної плати за період 15 липня 2019 року по 04 березня 2022 року посилається на виписку з карткового рахунку позивача НОМЕР_3 у період з 01 січня 2020 року по 15 квітня 2022 року та на витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-7) за період 2011 - 2022 роки.

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що позивач намагається спотворити дійсні обставини справи та ввести ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» та суд в оману.

По-перше, позивач вказує про те, що доказом неналежного виконання ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» зобов`язання по виплаті заробітної ОСОБА_1 є виписка з карткового рахунку позивача НОМЕР_4 за період з 01 січня 2020 року по 15 квітня 2022 року.

Водночас трудові відносини між позивачем та відповідачем тривали з 15 липня 2019 року по 04 березня 2022 року, Таким чином, позивач, не надаючи суду виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 з 15 липня 2019 року по 31 грудня 2019 року приховав від суду факт належного виконання ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» зобов`язання по виплаті ОСОБА_1 заробітної плати та перерахування податків та інших загальнообов`язкових платежів за цей період та протиправно відніс їх до заборгованості по виплаті заробітної плати.

По-друге, позивач вираховуючи розмір заборгованості по заробітній платі бере до уваги витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (форма OK-7), в якому включені суми нарахування заробітної плати включають податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, які ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» як роботодавець і податковий агент сплачує до податкової служби. З 2011 року ставки податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) визначаються в lV-му розділі Податкового кодексу України (ПКУ). За спірний період ставка ПДФО становила 18 %. З метою забезпечення фінансування заходів з підвищення обороноздатності держави тимчасово з 3 серпня 2014 року Законом України від 31 липня 2014 року № 1621-V11 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України» в Україні введено військовий збір. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ЇІК України. Згідно з пунктом 18.1 статті 18.1. ПК України податковим агентом визнається особа, на яку ПК України покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування військового збору до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Наприклад, за січень 2020 року позивачу було нараховано заробітної плати на суму у розмірі 4 737,14 грн,, перераховано ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» як податковим агентом ОСОБА_1 до податкової служби із вищевказаної суми 18% податку на дохід фізичних осіб у розмірі 852,69 грн. та 1,5% військового збору на суму у розмірі 71,06 грн., а всього сплачено ПДФО та військового збору на суму у розмірі 923,74 грн. ОСОБА_1 отримав на свій картковий рахунок НОМЕР_3 заробітну плату за січень 2020 року на суму у розмірі 3 930, 33 грн. А всього ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» як роботодавець та податковий агент належним чином виконало свої зобов`язання на суму у розмірі 4737,14 грн. перед ОСОБА_1 та податковою службою за вказаний у цьому прикладі період.

Таким чином ОСОБА_1 , здійснюючи розрахунок розміру заборгованості заробітної плати, приховує від суду факт сплати ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» як податковим агентом до податкової служби податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 15 липня 2019 року по 04 березня 2022 року протиправно відносить здійснені відповідачем платежі до контролюючих органів до заборгованості.

Акцентують увагу суду на тому, що представником позивача, який готує процесуальні документи і здійснює розрахунки - є адвокат Лисюк О.В, яка зобов`язана знати дані обставини, як фахівець у галузі права, а також є керівником Адвокатського об`єднання «Ксенії Лисюк» і сама зобов`язана сплачувати аналогічні податки.

З наведеного вище вбачається, що розрахунок заборгованості із заробітної плати не можна вважати таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та таким, що відображає дійсні обставини справи, а є таким, що спрямований на спотворення дійсних обставин справи та введення суду в оману. Відтак вимога ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» заборгованості із заробітної плати на суму у розмірі 111461,26 грн. не може вважатися обгрунтованою та доведеною, не відповідає вимозі законності, а тому не може бути задоволена.

Разом з тим враховуючи, що ОСОБА_1 , обгрунтовуючи наявність заборгованості по заробітній платі та вираховуючи її розмір діяв недобросовісно не на підставі та не у спосіб, передбачений чинним в Україні законодавством, то й розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку на суму у розмірі 39668, 40 грн. - є очевидно помилковим, протиправним та не сумісним з принципом верховенства права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

ОСОБА_1 , подаючи позов до суду та виконуючи розрахунки із заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки приховав та не врахував всіх дійсних обставини справи, а також не врахував вимоги чинного в Україні податкового законодавства, які мали бути ним взяті ним до уваги для об`єктивного вирішення ситуації, що призвело до заявлення до ТОВ «ЕМА- ЦЕМЕНТ» вимог, які не можна вважати обгрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Враховуючи, що будучи добровольцем добровольчого формування Обухівської територіальної громади Київської області територіальної громади № 3, вживаю всіх можливих заходів для підвищення обороноздатності України в умовах правового режиму воєнного стану та наразі перебуваю за межами Київської області в польових умовах без належного доступу до поштового та інтернет зв`язку, виконуючи накази командира добровольчого формування Обухівської територіальної громади Київської області вважає за необхідне просити суд поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ет, ст. 81, 263 ЦПК У країни, - представник відповідача просить суд:

- у задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМА-ЦЕМЕНТ» про стягнення (відповідно до прохальної частини уточненої позовної заяви від 13 липня 2022 року) грошових коштів на суму у розмірі 107 789 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 90 коп., з яких 111 461 (сто одинадцять тисяч чотириста шістдесят одна) грн, 26 коп. сума заборгованості із заробітної плати, 39 668 (тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 40 коп, - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 13 липня 2022 року - відмовити повністю.

12.10.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 17 год. 00 хв. 17.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

17.10.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне:

- у провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 368/409/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ема-Цемент» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області Відповідачем було направлено відзив на позовну заяву, в якому Відповідач заперечує проти позову та просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Свою позицію Відповідач обгрунтовує тим, що Позивач спотворює дійсні обставини справи та вводить суд оману, що Позивач приховує від суду факт належного виконання Відповідачем виплат Позивачу по заробітній платі та інших платежів. Що для розрахунку розміру заборгованості по заробітній платі Позивач бере за основу відомості, які містять:

1)Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», відповідно до якої на рахунок Позивача НОМЕР_3 у період з 01.01.2020 року по 15.04.2022 року в рахунок оплати заробітної плати платником ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» було зараховано 72 389,20 гривень;

2) Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України.

Тому вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" () на користь ОСОБА_1 107 789,90 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 90 копійок, з яких: 111 461,26 гривень - сума заборгованості із заробітної плати, 39 668,40 гривні - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 13.07.2022 року є незаконними та такою, що не підлягає до задоволення.

У відповідь на відзив Позивача необхідно повідомити наступне.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зауважити, що на адресу Відповідача під час підготовки позовної заяви до суду та відповідних розрахунків, представником Позивача було направлено адвокатський запит із вимогою надати належним чином завірені копії наступних документів: наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року, наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року, відомостей про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 05.03.2022 року, відомостей про виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 05.03.2022 року, а також довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату (копія адвокатського запиту вих. № 02/04-2022 від 15.04.2022 р. з описом вкладення додається до позовної заяви). Проте жодної відповіді від Відповідача ні на адресу Позивача, ні на адресу представника Позивача, надано не було, як і не було надано пояснень щодо ненадання даних документів.

Окрім цього, у підготовчому судовому засіданні судом було задоволене клопотання Позивача щодо витребування у Відповідача - Товариства з Обмеженою відповідальністю "ЕМА- ЦЕМЕНТ" () знову ж таки, тих документів, які не були надані Позивачу Відповідачем під час підготовки позовної заяви, а саме: копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року, копії наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року, довідки про нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 04.03.2022 року. Проте, знову копій документів, станом на час подання відзиву на позовну заяву, Відповідачем вже тепер суду надано не було.

Слід зауважити, що саме в довідці про нараховану, але не виплачену заробітну плату за весь період роботи, Відповідач мав би та має відобразити всі розрахунки, які проводилися з Позивачем за період його роботи на підприємстві, та загальну суму заборгованості зі сплати заробітної плати.

Вочевидь ненадання офіційного фінансового документу Відповідачем на адресу суду та Позивача, є нічим іншим як прихованням фактичних розрахунків з Позивачем за період його роботи у Відповідача, та фактичної суми заборгованості із заробітної плати.

Окрім цього, кожна виплата заробітної плати має підтверджуватися або підписом у розрахунковій відомості з виплати заробітної плати, або фактом перерахування коштів на особистий рахунок працівника, та відповідною випискою банку.

Жодного з перерахованих документів Відповідачем суду надано не було.

Твердження Відповідача про те, що надані Позивачем документи, дані з яких були взяті за основу розрахунків із заборгованості зі сплати заробітної плати, не можуть слугувати доказами на підтвердження заборгованості із заробітної плати не відповідають дійсності, оскільки як Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», так і Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного «соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, є офіційними документами, які відображають як офіційні надходження коштів, так і офіційно сплачені з таких коштів податки.

Окрім цього, Відповідач зазначає, що є справним платником податків, а також те, що директор підприємства від початку воєнної агресії російської федерації 24 лютого 2022 року перебуває у складі Добровольчого територіального формування Обухівської громади та боронить країну від ворожої навали. Проте, особиста участь директора підприємства в обороні нашої держави, ніяким чином не впливає на виконання обов`язків юридичної особи - працедавця, яким є підприємство, щодо своєчасної виплати заробітної плати працівникам, у тому числі під час звільнення.

Статтею 116 КЗпП України чітко встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Щодо розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати під час звільнення, слід зауважити наступне.

Законодавець чітко врегулював дані правовідносини і відобразив порядок нарахування сум, які мають бути виплачені у разі затримки виплати заробітної плати під час звільнення.

На підставі ст. 117 КЗпП Суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановленая рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Розрахунок середнього заробітку проводиться у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (надалі - Порядок). Абзацом третім пункту 2 вказаного Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці

роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Саме, на підставі перерахованих законодавчих норм Позивачем було здійснено розрахунок середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

З огляду на вищенаведене, - представник позивача позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задоволити її.

17.10.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 14.11.2022 року в зв`язку з повторним витребуванням письмових доказів у відповідача.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 14.11.2022 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явилася його представник, - адвокат Лисюк О.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2022 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Лисюк О.В. вважала за можливе провести підготовче судове засідання у відсутності її довірителя, та представника відповідача, просила по результатах проведеного підготовчого судового засідання закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 14.11.2022 року, представник відповідача, - ТОВ «ЕМА - ЦЕМЕНТ», - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутності.

Враховуючи вищевикладені обставини справи (в частині неявки в підготовчі судові засідання представника відповідача), - суд визнав неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, яке відбулося 14.11.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

14.11.2022 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання (без участі позивача та представника відповідача), по результатах якого судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до слухання справи по суті на 09 год. 00 хв. 01.12.2022 року.

01.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла уточнена позовна заява (в частині суми коштів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача), в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" () на користь ОСОБА_1 107 789,90 (сто сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 90 копійок, з яких: 111 461,26 гривень - сума заборгованості із заробітної плати, 71 256.20 гривні - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні станом на 01.12.2022 року.

2. Судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу покласти на Відповідача.

В судове засідання, яке відбулося 01.12.2022 року, позивач ОСОБА_1 , та його представник, - адвокат Лисюк О.В., - не з`явилися, проте, - на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій вона просить суд слухати справу без участі її та її дловірителя, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

В судове засідання, яке відбулося 01.12.2022 року, представник відповідача, - ТОВ «ЕМА - ЦЕМЕНТ», - не з`явився, хоча повідомлявся судомналежним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутності.

Враховуючи вищевикладені обставини справи (в частині неявки в підготовчі судові засідання представника відповідача), - суд визнав неявку представника відповідача в судове засідання, яке відбулося 01.12.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині уточненої позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

- У період з 15 липня 2019 року по 04 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМА - ЦЕМЕНТ», - відповідачем по даній справі.

Заначена обставина підтверджується відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Всупереч вказаним положенням, відповідач, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМА-ЦЕМЕНТ», виплату заробітної плати проводив нерегулярно, з порушенням встановлених термінів. Виплати здійснювалися частково і за різні періоди.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Тобто, в день звільнення (незалежно від підстав звільнення) роботодавець зобов`язується здійснити з працівником повний розрахунок, тобто виплатити працівнику суму заробітної плати та інші належні працівнику кошти (зокрема компенсації за невикористані відпустки, надбавки і т.д.) в повному розмірі. Роботодавець вважається таким, що не виконав свого обов`язку щодо розрахунку з працівником якщо виплатив заробітну плату лише частково, або не виплатив заробітну плату взагалі.

Як встановлено судом в судовому засіданні, - остаточного розрахунку з Позивачем при звільненні Відповідачем проведено не було.

Суд окремо наголошує на тій обставині, що судом неодноразово, а саме, - 16.09.2022 року, 18.10.2022 року було здійснено запити до відповідача, - ТОВ «ЕМА - ЦЕМЕНТ» з метою отримання письмових доказів, а саме, - судом у відповідача неодноразово витребовувалися наступні документи:

- копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року;

- копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року;

- довідку про нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 04.03.2022 року.

Проте, - відповідачем такі запити суду було повністю проігноровано, а тому суд, керуючись принципом змагальності, - на підтвердження факту та заборгованості по заробітній платі сприймає як належні та допустимі докази, які надані стороною позивача, а саме, -

- підтвердженням факту існування заборгованості з виплати заробітної плати є наступні документи:

1 ) Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», відповідно до якої на рахунок Позивача НОМЕР_3 у період з 01.01.2020 року по 15.04.2022 року в рахунок оплати заробітної плати платником ТОВ «ЕМА- ЦЕМЕНТ» було зараховано 72 389,20 гривень;

2) Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, відповідно до якої Позивачу страхувальником із кодом , з якої вбачається, що Відповідачем ТОВ «ЕМА- ЦЕМЕНТ» було нараховано суми фактичного заробітку/доходу за період:

- липень-грудень 2019 року:

2085,86+4 370,16+4 374,32+4 356,14+4 356,14+4 386,74+4 378,94= 28 308,30 гривень;

Січень-грудень 2020 року: 59 428,80 гривень;

Січень-грудень 2021 року: 73 954,98 гривень;

Січень, лютий, березень 2022 року: 22167 грн. 38 коп.

Загалом за 2019 - 2022 рік: 28308,30 + 59428,80 + 73954,98 + 22167,38 = 183859,46 грн.

Таким чином, різниця між виплаченою і нарахованою заробітною платою складає:

183859,46 - 72398,20 = 111461,26 грн.

Відповідно, - заборгованість із заробітної плати, яку позивач мав отримати при розрахунку, - складає 111461,26 грн.

Згідно ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки "класичне" право власності, яке розглядається в Україні, а й до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно ч. 1 ст. 21, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум в день звільнення, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24.12.99 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Верховний Суд за результатами розгляду справи №446/509/16-ц, звернув увагу на офіційне тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього Кодексу, які слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином, починаючи з наступного дня після звільнення (05 березня 2022 року) працівнику починає нараховуватися середній місячний заробіток і відбувається це аж до моменту повної виплати належних Позивачу ОСОБА_2 коштів. Розрахунок проводиться станом на день звернення до суду з уточненою позовною заявою - 01.12.2022 року.

Розрахунок середнього заробітку проводиться у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (надалі - Порядок).

Абзацом третім пункту 2 вказаного Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

За змістом абзацу першого пункту 8 Порядку, обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/ годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, відповідно до якої Позивачу страхувальником із кодом , а це Відповідач ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» за лютий, березень 2022 року Позивачу було нараховано за лютий 6727,50 грн., за березень 8698,82 грн., а разом за два останні місяці - 15426,30 грн.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 березня 2022 року по дату подання уточненої позовної заяви - по 01.12.2022 року, - розраховується шляхом множення середньоденної заробітньої плати на кількість робочих днів у кожному місяці вказаного періоду.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку:

За два останні місяці роботи Позивачу нараховано загалом 15426,30 грн.

Кількість робочих днів у лютому 2022 року становила 20, у березні - 2022 року - 22, а всього - 42 дні.

Середньоденна заробітна плата становить: 15 426,30 грн.: 42 = 367,30 грн.

В подальшому розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться множенням середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів у кожному місяці, а саме: -березень 2022 року - листопад 2022 року:

- Березень 2022: 22 х 367.30 = 8 080,60 грн.;

- Квітень 2022: 21 х 367,30 = 7 713,30 грн.;

- Травень 2022: 22 х 367,30 = 8 080,60 грн.;

- Червень 2022: 22 х 367,30 = 8 080,60 грн.;

- Липень 2022: 21 х 367,30 = 7 713,30 грн.;

- Серпень 2022: 22 х 367,30 = 8 080,60 грн.;

- Вересень 2022:22 х 367,30 = 8 080,60 грн.;

- Жовтень 2022: 20 х 367,30 = 7 346.00 грн.;

- Листопад 2022:22 х 367,30 = 8 080,60 грн.

Разом: 71256.20 грн.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача, в рахунок оплати часу затримки розрахунку із заборгованості по заробітній платі за період із 05 березня 20022 року по 01 грудня 2022 року, стягненню підлягає 71256.20 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Чинним законодавством, а саме ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. ч. 1,7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ч. ч. 4, 5 ст. 97 КЗпП України, ч. З ст. 15 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" своєчасність та обсяги заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства по оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної з нього заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Всупереч даним вимогам закону України Відповідач у день звільнення позивача не здійснив з ним всіх розрахунків: не виплатив заробітну плату.

На теперішній час Відповідач так остаточно і не здійснив виплату заобітної плати позивачеві.

Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства по оплату праці" передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України міститься у постановах від 24.10.2011 р. у справі N 6-39цс11, від 21.11.2011 р. у справі N 6-60цс11, від 03.07.2013 р. у справі N б-бОцсІЗ, від 20.11.2013 р. у справі N 6- 114цс 13, від 05.10.2016 р. у справі N 6-2405цс15, від 13.03.2017 р. у справі N 6-259цс17.

У постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 р. у справі N 6- 64цс13 викладений правовий висновок, відповідно до якого роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, у випадку відсутності фінансово-господарської діяльності або коштів, а також незначної заборгованості підприємства перед працівником.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Формула для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачена у п. п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. N 100, і є наступною: розмір середньоденної заробітної плати помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата визначається так: сума зарплати за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата, поділена на кількість відпрацьованих робочих днів за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

На думку суду, - вищевказані фактичні обставини справи та норми прва, - є підставою для задоволення уточненої позовної заяви.

Що ж стосується до відзиву на позовну заяву, то до обставин та правової позиції відповідача, висловленої у відзиві, - суд відноситься критично, з огляду на наступне:

- факт належного виконання відповідачем норм КЗпПУ в судовому засіданні, - не підтвердився, відповідач навіть у відзиві не навів належних та допустимих доказів на спростування правової позиції позивача, більше того, - відповідач двічі проігнорував запити суду щодо надання на адресу суду письмових доказів у виді наказів про зарахування на роботу позивача, наказу про звільнення позивача, та довідки про заборгованість по заробітній платі перед позивачем на момент звільнення позивача з роботи.

Такі процесуальні дії відповідача суд сприймає лише як неналежну процесуальну поведінку відповідача, - неналежний спосіб захисту відповідачем своїх прав та інтересів.

Враховуючи факт ненадання відповідачем по пиьсомвих запитах суду доказів у виді наказів про зарахування на роботу та звільнення з роботи позивача, та довідки про стан заборгованості по заробітній платі перед працівником в день його звільнення, - суд, - з урахуванням вимог змагальності вважає, що для розрахунку розміру заборгованості по заробітній платі слід брати за основу відомості, які містять:

1)Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», відповідно до якої на рахунок Позивача НОМЕР_3 у період з 01.01.2020 року по 15.04.2022 року в рахунок оплати заробітної плати платником ТОВ «ЕМА-ЦЕМЕНТ» було зараховано 72 389,20 гривень;

2) Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України.

З уразхуванням вищевикладеного, - вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМА-ЦЕМЕНТ" () на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі та середньої заробітньої плати за час затримки при розхрахунку, суд вважає законною та такою, що не підлягає до задоволення.

Суд ще раз наголошує на тій обставині, що згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує на тому, що на адресу Відповідача під час підготовки позовної заяви до суду та відповідних розрахунків, представником Позивача було направлено адвокатський запит із вимогою надати належним чином завірені копії наступних документів: наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року, наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року, відомостей про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 05.03.2022 року, відомостей про виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 05.03.2022 року, а також довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату (копія адвокатського запиту вих. № 02/04-2022 від 15.04.2022 р. з описом вкладення додається до позовної заяви). Проте, - жодної відповіді від Відповідача ні на адресу Позивача, ні на адресу представника Позивача, надано не було, як і не було надано пояснень щодо ненадання даних документів.

Окрім цього, у підготовчому судовому засіданні судом двічі було задоволене клопотання Позивача щодо витребування у Відповідача - Товариства з Обмеженою відповідальністю "ЕМА- ЦЕМЕНТ" () знову ж таки, тих документів, які не були надані Позивачу Відповідачем під час підготовки позовної заяви, а саме: копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 від 15.07.2019 року, копії наказу про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 04.03.2022 року, довідки про нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 заробітну плату за весь період його роботи з 16.07.2019 року по 04.03.2022 року. Проте, знову копій документів, станом на час подання відзиву на позовну заяву, на час винесення рішення - Відповідачем до суду надано не було, що суд сприймає як намагання відповідача завадити суду прийняти законне, обгрунтоване, справедливе рішення, причому, - в розумні строки розгляду цивільної справи.

Слід зауважити, що саме в довідці про нараховану, але не виплачену заробітну плату за весь період роботи, Відповідач мав би та має відобразити всі розрахунки, які проводилися з Позивачем за період його роботи на підприємстві, та загальну суму заборгованості зі сплати заробітної плати.

Суд вважає, що вочевидь, - ненадання офіційного фінансового документу Відповідачем на адресу суду та Позивача, є нічим іншим, - як прихованням фактичних розрахунків з Позивачем за період його роботи у Відповідача, та фактичної суми заборгованості із заробітної плати.

Окрім цього, кожна виплата заробітної плати має підтверджуватися або підписом у розрахунковій відомості з виплати заробітної плати, або фактом перерахування коштів на особистий рахунок працівника, та відповідною випискою банку.

Жодного з перерахованих документів Відповідачем суду надано не було, хоча, суд наголошує на цій обставині, - у відповідача об`єктивних, непереборних перепон, - не існувало, а все лише залежало від процесуального рішення відповідача.

Твердження Відповідача про те, що надані Позивачем документи, дані з яких були взяті за основу розрахунків із заборгованості зі сплати заробітної плати, - не можуть слугувати доказами на підтвердження заборгованості із заробітної плати, - судом до уваги не беруться, оскільки як Виписка з карткового рахунку Позивача, видана ПАТ «Приватбанк», так і Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного «соціального страхування про індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-7), видана Пенсійним фондом України, - є офіційними документами, які відображають як офіційні надходження коштів, так і офіційно сплачені з таких коштів податки.

Окрім цього, Відповідач зазначає, що є справним платником податків, а також те, що директор підприємства від початку воєнної агресії російської федерації 24 лютого 2022 року перебуває у складі Добровольчого територіального формування Обухівської громади та боронить країну від ворожої навали.

Проте, суд вважає, що особиста участь директора підприємства в обороні нашої держави, ніяким чином не впливає на виконання обов`язків юридичної особи - працедавця, яким є підприємство, щодо своєчасної виплати заробітної плати працівникам, у тому числі під час звільнення, так як підприємство не обмежене у праві укласти угоду з адвокатом, який би на платній основі здійснював би юридичне супроводження підприємства, без безпосередньої участі в цьому директора підприємства.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Що ж до того, що представник відповідача заявив клопотання про необхідність постійного відкладення слухання справи в зв`язку з веденням військового стану в Україні, та того, що дана справа, на його думку - не відноситься до категорії невідкладених, а тому її слід розглянути після закінчення військового стану, - то до такої позиції відповідача суд відноситться критично, з огляду на ту обставину, що відповідач не наділений повноваженнями щодо присвоєння справам категорій відкладності чи невідкладності, окрім того, - фізична особа, яка працювала у відповідача, - маючи невиплачену заробіню плату, - позбавляється моливості нормального фізичного існування - придбання продуктів харчування, ліків, тощо, - що - на думку суду, - ставить особу в скрутне матеріальне становище і в мириний час, не кажучи вже про військовий час, коли інфляційні процеси знецінюють зароблені раніше кошти, а тому суд вважає, що позивачеві слід було б ставити питання про стягнення з відповідача інфляційних втрат за час нерозрахунку по виплаті заробітної плати, проте, - суд приймає рішення в межах заявлених позовних вимог, тому він не може вирішувати дане питання в цьому цивільному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 7 ст. 43, ч. 1 ст. 45 Конституції України, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 94, ч. ч. 4, 5 ст. 97, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 233, ст. 237-1 КЗпП України, ч. 1 ст. 1, ст. 12, ч. З ст. 15, ч. 1 ст. 21, ч. ч. 1, 6 ст. 24, ч. 1 ст. 27, ст. 34 Закону України "Про оплату праці" , ч. ч. 1,3 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки", ст. ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", п. п. 1-4, Додатком Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, п. п. 2, 7, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100, п. п. 1.3, 2.1.1, 2.2.8, 2.2.12, 3.9, 3.13 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. N 5, ч. ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України, п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА З щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", п. 1 рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 р. № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА 4 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України, п. п. 20, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 26.10.2016 р. у справі № 6-1395цс 15, від 24.10.2011 р. у справі № 6-39цс11, від 21.11.2011 р. у справі № 6-60цс11, від 03.07.2013 р., у справі № 6-114цс13, від 05.10.2016 р. у справі № 6-2405цс15, від 13.03.2017 р. у справі № 6-259цс17, від 22.01.2014 р. у справі № 6-159цс13, від 24.06.2015 р. у справі № 6-11 бцс 15, від 14.12.2016 р. у справі № 6-788цс16, від 03.07.2013 р. у справі № 6-64цс13, від 25.04.2012 р. у справі № 6-23цс12, п. 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1389/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права", п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕМА - ЦЕМЕНТ» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, - задовольнити.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕМА - ЦЕМЕНТ», 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 13, ідентифікаційний код 37194206, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Торез Донецької області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 20 лютого 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , кошти в сумі 182717 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот сімнадцять) грн. 46 коп., з яких:

- 111461 (сто одинадцять тисяч чотириста шістдесят одна) грн. 26 коп., - сума заборгованості із заробітної плати;

- 71256 (сімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 20 коп., - сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, -

- станом на 01.12.2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.