Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2022 Справа №607/3659/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Демкович Ю.Й. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 117 719 (сто сімнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп., з яких: 65 500 грн. за навчання ОСОБА_3 у приватному фаховому навчальному закладі «Медичний коледж» за програмою фахового молодого бакалавра: 223 Медсестринство «Сестринська справа» на основі повної загальної середньої освіти, терміном навчання 3 роки; 1 880 грн. за придбання необхідного стола для навчання; 4 900 грн. за придбання спеціального ортопедичного ліжка; 5 300 грн. за придбання спеціального ортопедичного матрацу; 15 500 грн. за придбання ноутбука необхідного для спеціального розвитку дитини, в тому числі у навчанні; 5 189 грн. за придбання принтеру для спеціального навчання; 19 450 грн. за послуги стоматолога щодо надання необхідного стоматологічного лікування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2015 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн., щомісяця, починаючи з 28 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, коштів, котрі сплачує відповідач недостатньо для повноцінного розвитку дитини, з врахуванням її особливостей та на витрати, які несе позивачка, у зв`язку із станом її здоров`я. 01.09.2021 року позивач уклав договір №039352 з приватним фаховим навчальним закладом «Медичний коледж», згідно умов якого зазначений навчальний заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів ОСОБА_4 здійснювати навчання студентки ОСОБА_3 за програмою фахового молодшого бакалавра: 223 Медсестринство «Сестринська справа», на основі повної загальної середньої освіти, термін навчання 3 роки, загальна вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 21 850 грн., 10 925 грн. за один семестр. Крім того, для забезпечення належних умов навчання та повноцінного розвитку доньки, ОСОБА_1 придбала стіл для навчання, вартістю 1 880 грн.; спеціальне ортопедичне ліжко, вартістю 4 900 грн.; спеціальний ортопедичний матрац вартістю 5 300 грн.; ноутбук, вартістю 15 500 грн.; принтер для спеціального навчання, вартістю 5 189 грн., а також понесла витрати на необхідне стоматологічне лікування доньки в розмірі 19 450 грн. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, нести додаткові витрати на утримання дитини, у зв`язку з розвитком її здібностей. Відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе, встановлені судом аліменти сплачує не в повному обсязі. Тому, позивач просить стягнути з відповідача в її користь 117 719,00 грн., необхідних витрат на навчання та розвиток здібностей їхньої доньки.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавав.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Демкович Ю.Й. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25 березня 2004 р. Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області) і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 проживає та зареєстрована разом з матір`ю, ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 000 грн., щомісяця, починаючи з 28 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 (Замовник) та приватний фаховий навчальний заклад «Медичний коледж» (Виконавець) уклали договір №039352, згідно умов якого Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснювати навчання студентки ОСОБА_3 за програмою фахового молодшого бакалавра: 223 Медсестринство «Сестринська справа», на основі повної загальної середньої освіти, термін навчання 3 роки, загальна вартість освітньої послуги за 1 рік навчання складає 21 850 грн., 10 925 грн. за один семестр.

Як вбачається із, наявної при матеріалах справи квитанції №0.0..1 від 07.08.2021 р., ОСОБА_1 оплатила за навчання ОСОБА_3 10 925,00 грн., а також згідно квитанції №0.0..1 від 10.12.2021 р. позивач оплатила за навчання дочки 10 925,00 грн. Таким чином, загальна сума понесених витрат склала 21850 грн.

Крім того, на підтвердження додаткових витрат на дитину, пов`язаних із навчанням та повноцінним розвитком доньки, позивач надала: товарний чек від 03 вересня 2021 р. на придбання стола «Студент», вартістю 1 880 грн.; рахунок №154 від 10 липня 2021 р. про придбання ліжка «Даллая», вартістю 4 900 грн. та матрацу «Рубін» вартістю 5 300 грн.; фіскальний чек від 11.11.2020 р. про придбання у супермаркеті «Largo» ноутбука, вартістю 15 500 грн.; фіскальний чек від 11.11.2020 р. про придбання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_5 » принтера струменевого, вартістю 5 189 грн., а також акт приймання-передачі наданих послуг від 02 квітня 2021 року до договору про надання стоматологічних послуг №04/02-1 від 04 лютого 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_5 , яким підтверджено проведене стоматологічне лікування ОСОБА_3 на суму 19 450 грн. Всього на загальну суму 52 219 грн.

Як вбачається із довідки про статус безробітного, виданої 15.09.2021 р. Центром зайнятості Вітторіо Венето, Венето Лаворо Район Тревізо, Італія, Уляна Питель, станом на 15.09.2021 р. є безробітною з стажем безробіття 244 дні.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тобто до 18 років.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2 ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, а також у постанові ВС від 29.01.2018 року у справі №622/373/16.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 37 034,50 грн., які були сплачені позивачем до досягнення дитиною повноліття зумовленими додатковими витратами, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хворобою, лікуванням, навчанням, що складає половину фактично понесених витрат позивачем коштів. Суд вважає, що понесені витрати підтверджені належними та допустимими доказами, є додатковими витратами на дитину, в розумінні ст.185 СК України, що викликані особливими обставинами, пов`язаними із лікуванням та розвитком певних здібностей дитини. Щодо решти вимог позивача, а саме стягнення коштів за навчання дочки в приватному навчальному закладі освіти на весь період навчання, суд зазначає, що понесення таких витрат позивачем не підтверджені належними та допустимим доказами. Крім цього, суд зазначає, що такі витрати уже будуть понесені позивачем у майбутньому, після досягнення дитиною повноліття, а тому вимоги ст..185 СК України до вказаних правовідносин не можуть бути застосовані із наведених вище підстав. Відтак, у решті позовних вимог, позивачу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 37 034 (тридцять сім тисяч тридцять чотири) грн. 50 коп. додаткових витрат на дитину.

У решті вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан