Провадження № 2/727/144/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: Літвінової О.Г.

при секретарі: Вальків А.М.

представника позивача: Загорська Н.А.

представника відповідача: Дубець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Чернівецького обласного центру зайнятості від імені Чернівецького центру зайнятості - Чернівецька міська філія Чернівецького обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

У грудня 2021 року Чернівецька міська філія Чернівецького обласного центру зайнятості в особі Чернівецького обласного центру зайнятості звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтуванні вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 28.08.2018 року звернулася до позивача Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості, як шукаюча роботу за сприянням у працевлаштуванні. У зв`язку з відсутністю підходящої роботи їй було надано статус безробітного. 31.08.2018 року власним підписом відповідачкою було підтверджено, що вона ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного. Тому 07.09.2018 року наказом НТ180907 відповідачці було призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, а саме 70 % середньої заробітної плати на 360 к.д. з 07.09.2018 року по 01.09.2019 року та розпочату виплату.

За наслідками проведеного обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітна відносилася до категорії зайнятого населення, оскільки надавала послуги за договором цивільно-правового характеру Громадській організації «ЦЕНТР ЮЕЙ» з 03.09.2018 року по 30.09.2018 року та отримала винагороду за виконану роботу. Згідно п.1ч.1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного на територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

03.09.2018 року відповідачка надала послуги експерти - модераторки замовнику та за виконану роботу отримала винагороду. При тому, вона не мала законного права перебувати на обліку як безробітна та отримувати допомогу по безробіттю. А сума отриманої нею допомоги по безробіттю, є такою, що незаконно отримана та підлягає поверненню.

За час перебування на обліку з 07.09.2018 року по 25.11.2018 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 перераховано допомогу по безробіттю в сумі 19391,87 гривень.

Кошти відповідачкою не сплачені хоча вона була повідомлена 21.12.2018 року про добровільне повернення коштів в сумі 19391,87 гривень. Як наслідок тому, ненадходження коштів завдає збитків державі в особі Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, крім того порушуються інтереси держави, як гарант забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг та матеріальне забезпечення.

У зв`язку із тим, що відповідачка в добровільному порядку відмовляється повернути борг, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 кошти, що були виплачені їй, як допомога по безробіттю протягом періоду з 07.09.2018 року по 25.11.2018 року в розмірі 19391,87 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня, 87 копійок) на користь Чернівецького обласного центру зайнятості та суму сплаченого судового збору.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 29).

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволені позову. Зазначаючи що, в період з 31.08.2018 року по 07.09.2018 року ОСОБА_1 не було відомо про те, що їй буде надано статус безробітної, вона намагалась знайти можливості заробити. Саме тому вона не відмовлялась від можливості заробити певну суму коштів та 03.09.2018 року із ГО «Центр Юей» був укладений Договір про надання послуг, який припинив свою дію 06.09.2018 року шляхом його повного виконання. Станом на 07.09.2018 року, а саме на момент коли ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом про те, що їй наданий статус безробітної, вона не перебувала ні в трудових, ні в цивільно-правових відносинах з третіми особами, а тому стверджувати, що під час перебування на обліку в Чернівецькій МФ ЧОЦЗ вона була зайнятою особою та надала позивачу недостовірні дані, підстав немає. З огляду на це, ОСОБА_1 правомірно отримувала допомогу по безробіттю на загальну суму 19391,87 гривень.

Крім того, перебіг позовної давності в даній справі розпочався з 08.12.2018 року з наступного дня від дня, коли позивач довідався про порушення свого права, а саме: безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, подана позовна заява датована 16.12.2021 року, тобто Чернівецький обласний центр зайнятості звернувся поза межами трирічного строку позовної давності. З огляду на викладене, просить суд застосувати до позовної вимоги Чернівецького центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів в сумі 19391,87 гривень позовну давність та відмовити у задоволенні вимог позивача.

Представником позивача було надано відповідь на відзив. В якій зазначено, що відповідачка була проінформована, що статус безробітного їй буде надано з 31.08.2018 року, крім того, їй було призначено відвідування центру зайнятості на 07.09.2018 року за який вона поставила свій підпис 31.08.2018 року. Твердження відповідачки про те, що вона не знала що їй буде надано статус безробітного з 31.08.2018 року , тому 03.09.2018 року уклала договір про надання послуг з ГО «Центр ЮЕЙ» є не обґрунтованим. 07.09.2018 року відповідачка на прийомі у фахівця центру зайнятості зобов`язана була повідомити про те, що 03.09.2018 року уклала договір про надання послуг з ГО «Центр ЮЕЙ» згідно якого зобов`язувалася надати послуги замовнику за відповідну винагороду. Натомість відповідачка умисно приховала факт укладення нею 03.09.2018 року договору про надання послуг, маючи на меті в подальшому одержання допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч.4 ст.38 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що «строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених Законами та ЗУ «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується». Отже, до даних правовідносин строк позовної давності не застосовується. Крім того, Чернівецька міська філія не є юридичною особою, вона не мала права звертатися до суду з вимогою про стягнення з відповідачки незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Правом на звернення до суду наділений Чернівецький обласний центр зайнятості. Відповідно позивачу станом на 07.12.2018 року ще не було відомо про порушення свого права, а також про особу, яка його порушила. Окрім цього, згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжують на строк дії такого карантину, який встановлений 12.03.2020 року. Оскільки карантин в Україні все ще триває, позовна давність, яка спливала б 02.04.2020 року і пізніше, досі не спливла і не спливе аж до закінчення карантину. Тому відсутні правові підстави для застосування строків позовної давності. Просить позов задовольнити.

Представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив. Зазначаючи, що ч.4 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» регламентує відповідальність саме роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як безробітні, у зв`язку з чим застосування вказаної норми до спірних правовідносин вказує на задоволення заяви відповідачки про застосування строку позовної давності. Перебіг позовної давності слід розпочати з 06.09.2018 року з моменту, коли ОСОБА_1 був наданий статус безробітної. Також безпідставними є посилання позивача на те, що станом на 07.12.2018 року Чернівецькому обласному центру зайнятості не було відомо про порушення свого права, а також про особу, яка його порушила у зв`язку із тим, що лист від ГО «ЦЕНТР ЮЕЙ» від 03.12.2018 року № 03/12/18-1 надійшов на адресу Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості, а не на адресу позивача.

Отже, юридичною особою в даній справі є Чернівецький обласний центр зайнятості, а Чернівецька міська філія є структурним підрозділом Чернівецького обласного центру зайнятості, яка в свою чергу забезпечує діяльність юридичної особи в цілому в межах покладених на неї повноважень. Тому твердження про те, що станом на 07.12.2018 року Чернівецькому обласному центру зайнятості не було відомо про порушення свого права є необґрунтованим, оскільки про це було відомо Чернівецькій міській філії Чернівецького обласного центру зайнятості, яка в свою чергу є структурним підрозділом Чернівецького обласного центру зайнятості.

Представником позивача надано відповідь на заперечення на відповідь на відзив. В якій зазначено твердження представника відповідача про те, що перебіг позовної давності у даній справі слід розпочати з 06.09.2018 року є безпідставним. Відповідно до Положення Чернівецька міська філія Чернівецької обласного центру зайнятості не є юридичною особою та діє від імені Чернівецького обласного центру зайнятості в межах компетенції, яка чітко визначена. Отже, звернутися з вимогою про стягнення з відповідачки Чернівецька міська філія Чернівецького обласного центру зайнятості самостійно не може. Крім того Чернівецькому обласному центру зайнятості 07.12.2018 року не було відомо про порушення свого права та про особу, яка його порушила, оскільки лист ГО «Центр Юей» був надісланий на адресу: АДРЕСА_1 , а не на адресу позивача. У зв`язку з вищенаведеним, просить задовольнити поданий ними позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив та відповіді на заперечення на відповідь на відзив, просила позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Дубець М.О. в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві та запереченні на відзив просив в позові відмовити.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості про надання їй статусу безробітної та виплати допомоги по безробіттю (а.с.6-7).

У заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_1 підтвердила, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення" та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно.

Відповідач була ознайомленою з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей.

Встановлено, що на підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 31.08.2018 року відповідачу був наданий статус безробітного та 07.09.2018 року наказом НТ180907 (а.с.82) відповідачці було призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, а саме 70% середньої заробітної плати на 360 к.д. з 07.09.2018 року по 01.09.2019 року та розпочато її виплату в сумі 19391,87 гривень (а.с.17).

За наслідками проведеного обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було встановлено, що ОСОБА_1 під час перебування на обліку як безробітна відносилася до категорії зайнятого населення, оскільки надавала послуги за договором цивільно-правового характеру Громадській організації «ЦЕНТР ЮЕЙ» з 03.09.2018 року по 30.09.2018 року та отримала винагороду за виконану роботу, що підтверджується актом №228 розслідування страхових випадків (а.с.11), листом-пояснення (а.с.12), договором про надання послуг (а.с.13-14), актом прийому-передач (а.с.15).

Згідно п.1ч.1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного на територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Крім того, абзацом 4 підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2013 року № 198(норма діяла на момент правовідносин) передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Відповідно договору про надання послуг від 03.08.2018 року відповідачка зобов`язалася надавати послуги замовнику та відповідно до п. 3.1 договору передбачувалась виплата винагороди за наданні послуги (а.с.13-14). Також відповідно до акту прийому-передачі від 06.09.2018 року до договору від 03.09.2018 року ОСОБА_1 надала послуги експертки - модераторки замовнику та за виконану роботу отримала винагороду (а.с.15).

Згідно до ч.2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи зареєстровані у встановленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.4 ст.38 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що «строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених Законами та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших випадків заборгованості перед Фондом не застосовується».

21.12.2018 року відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення було надіслано повідомлення про повернення суми 19391,87 гривень за вих. №1703/2412.003-18 від 21.12.2018 року в якому запропоновано добровільно повернути кошти (а.с.18,19).

До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством (ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення").

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Частиною 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно п.п. 1, 9 ч. 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Як визначено абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 545/164/17-ц.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06 лютого 2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення.

Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Абзацом 1 п. 6 Порядку розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку (абз. 3 п. 6 Порядку).

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, при цьому підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення є встановлення умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою.

Суд відмічає, що в поданій заяві про надання статусу безробітного від 31.08.2018 року, відповідач зазначила, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, а також останній ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України "Про зайнятість населення", «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Суд констатує, що не подання відповідачем відомостей про її перебування у трудових відносинах з Громадською організацією «ЦЕНТР ЮЕЙ», є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення нею про виникнення таких обставин свідчить про невиконання нею своїх обов`язків.

Суд не встановив обставин передбачених ст. 1215 ЦК України щодо можливості неповернення відповідачем безпідставно набутої допомоги через недобросовісність з її боку.

Відтак, суд вважає, що відповідач допустила умисне невиконання обов`язків та зловживання ними, тому в її діях є ознаки недобросовісності, які допускають повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 06 жовтня 2021 року по справі № 754/17336/19 та від 15 квітня 2020 року по справі 756/16673/17.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2270 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецького обласного центру зайнятості (58000, м. Чернівці, вул. Університетська, 31, р/р НОМЕР_1 , відкритий в Казначействі України, ) незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 19391,87 гривень (дев`ятнадцять тисяч триста дев`яносто одна гривня 87 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецького обласного центру зайнятості (58000, м. Чернівці, вул. Університетська, 31, р/р НОМЕР_1 , відкритий в Казначействі України, ) судовий збір в розмірі 2270,00 грн..

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Г.Літвінова