Провадження № 2/686/4100/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2022 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Верховний Суд, третя особа без самостійних вимог Голова Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 000 грн., завданої порушенням права на судовий захист, внаслідок свавільного скасування Хмельницьким апеляційним судом трьох Рішень у справі №686/17062/15 від 28.02.2020 року, у справі№686/13188/21 від 24.09.2021 року, у справі №686/14358/21 від 24.09.2021 року, які набрали законної сили та по яким видано виконавчі листи. Скасуванням даних рішень є порушення принципу остаточності рішень, принципу належного урядування, що має наслідком завдання моральної шкоди позивачу. Право на відшкодування шкоди є абсолютним.

Просить стягнути з відповідача на його користь 1 0 000 000 гривень моральної шкоди за порушення права на справедливий суд та витрати на проїзд, написання позовної заяви.

Позивач до суду не з`явився, клопотав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач представив письмовий відзив, де вказав, що позивач не навів жодних фактичні обставин та не надав жодних доказів,які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди Верховним Судом, розмір її не обґрунтував. Законодавство не передбачає можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, вчинених під час розгляду справи, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи. Заявлений позов передбачає необхідність здійснення оцінки дій Верховного Суду, що є втручанням у здійснення правосуддя.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.

Так, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

З огляду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлені в постанові від 25 березня 2020 року по справі № 641/8857/17 держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11, від 21.08.2019 року у справі № 761/35803/16-ц, від 18.12.2019 року у справі № 688/2479/16-ц) зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. ч. 1 та 2 п. 2 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. 3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законодавство не передбачає можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, вчинених під час розгляду справи, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи. Заявлений позов передбачає необхідність здійснення оцінки дій Верховного Суду, що є втручанням у здійснення правосуддя.(Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 року у справі №688/2479/16-ц).

Оскарження діянь суддів(судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди і судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення(не вчинення)суддею(судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені чи ухвалені.Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути в межах конкретної справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення(не вчинення) судом(суддею)у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватись шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду(судді)(Постанова Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі №636/5534/15).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За ст.82 ЦПК, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Правова оцінка, надану судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 000 грн., завданої порушенням права на судовий захист, внаслідок свавільного скасування Хмельницьким апеляційним судом трьох Рішень у справі №686/17062/15 від 28.02.2020 року, у справі№686/13188/21 від 24.09.2021 року, у справі №686/14358/21 від 24.09.2021 року, які набрали законної сили та по яким видано виконавчі листи.

ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед ним за завдані збитки. Підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд ,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Верховний Суд про відшкодування моральної шкоди у розмірі десять мільйонів гривень, завданої порушенням права на судовий захист, шляхом свавільного скасування Хмельницьким апеляційним судом трьох Рішень у справі №686/17062/15 від 28.02.2020 року, у справі№686/13188/21 від 24.09.2021 року, у справі №686/14358/21 від 24.09.2021 року, які набрали законної сили та по яким видано виконавчі листи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач:Держава Україна, представник Верховний Суд м.Київ, вул.П.Орлика8.

Третя особа:Голова Верховного Суду, м.Київ, вул.П.Орлика8.

Суддя: Чевилюк З.А.