Справа № 385/1355/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28.11.2022 року суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Ханас М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 , в якому просить визнати, що Заваллівська селищна рада та ОСОБА_2 порушили його право на повагу до гідності та честі; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену ним інформацію у той самий спосіб, у який вона була поширена; стягнути з Заваллівської селищної ради 150 000 гривень на відшкодування завданої йому моральної шкоди; зобов`язати Заваллівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області провести громадські слухання для вирішення питання розподілу присуджених коштів, які він зобов`язується передати на розвиток громади.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вимог п.п.4, 5, 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Подана позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви) вимогам ЦПК України. Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Позивачем заявлено позовні вимоги, як до Заваллівської сільської ради, так і до ОСОБА_3 про визнання того, що даними відповідачами порушено його право на повагу до гідності та честі, а також про зобов`язання відповідача ОСОБА_3 спростувати поширену ним інформацію у той самий спосіб , у який вона була поширена, водночас позивачем всупереч вищенаведеним вимогам в позовній заяві не вказано чіткий зміст поширеної інформації, яка на думку позивача, порушила особисті немайнові права позивача, не вказано точного часу поширення інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, й осіб, яким така інформація повідомлена, та не надано доказів в підтвердження вищевказаного, не вказано, у чому саме полягає приниження честі, гідності, ділової репутації.

При цьому, суд звертає увагу позивача на правову позицію ВС у складі КГС висловлену у Постанові від 24.02.2021 року у справі за № 910/4040/20 щодо того, що позивач при зверненні до суду з відповідним позовом повинен вказати конкретні підстави та докази на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві.

Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що ним докази подаються у копіях та оригінали будуть надані для огляду в судове засідання. Між тим, будь-яких доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач не надає та всупереч вимог ст. 175 та 177 ЦПК не зазначає про будь-які докази, що підтверджують зазначені ним обставини, як у самій мотивувальній частині позову, так і в додатках до нього.

Крім того, заявлені позивачем вимоги до відповідачів не конкретизовано (в прохальній частині позовної заяви не зазначено, яка саме поширена інформація порушує його право на повагу до гідності та честі, а також не зазначено спосіб захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право (не зазначено чітко, у який саме спосіб позивач просить відповідача спростувати недостовірну інформацію), немає вимог про визнання певної інформації такою, що не відповідає дійсності (п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3).

При цьому, пунктом 4 Постанови від 31 березня 1995 року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Однак, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди, позивачем неповно викладено обставини справи з посиланням на відповідні докази щодо спричинення йому моральної шкоди.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей, в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода. Крім того, позивачем в позовній заяві не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в сумі 150 000 грн.

Разом з тим, слід зауважити, що право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Визначення змісту позовних вимог є правом саме позивача, тому позивачу необхідно чітко визначити зміст позовних вимог у прохальній частині.

З огляду на зазначене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків.

Ч.1 ст.185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про захист права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з часу її підписання.

Суддя: М. М. Ханас