Дата документу 18.11.2022Справа № 554/9234/20
Провадження № 2/554/2016/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді - Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання - Матвієнко О.І.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Наталія Валентинівна, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії, в якій прохала:

1. визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10.05.2018 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №690 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26089798 про реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 01 та закрити розділ №01;

2. визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11.05.2018 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №698 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26070070 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 01 та закрити розділ №01;

3. зобов`язати ОСОБА_2 здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Також просила стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у неї в оренді перебуває земельна ділянка для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення за вказаною адресою відповідно до Договору оренди землі від 04.10.2012 року між позивачем та Полтавською міською радою.

У 2007 році без отримання земельної ділянки, виділення її в натурі на місцевості та державної реєстрації для будівництва та обслуговування вказаного нежитлового приміщення, без письмової згоди позивача, ОСОБА_6 самовільно здійснила незаконну прибудову до належного позивачу на праві власності нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила конституційні та законні права позивача, позбавивши можливості належним чином користуватися приміщенням.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтава від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 визнано за ОСОБА_6 право власності на кафетерій.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2018 року у справі № 2-5961/07 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвалу Октябрського районного суду від 05.01.2009 року.

В той же час рішенням Октябрського районного суду міста Полтава від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та право власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення (кафетерій), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке було скасовано Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.08.2020 року.

На даний час позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 було укладено з ОСОБА_2 договори купівлі-продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року, посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., реєстраційні номери 690 та 698, відповідно до яких було відчужено по Ѕ частин нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки скасовано підставу набуття ОСОБА_5 права власності на незаконну прибудову, то вказані вище договори купівлі-продажу, укладені з ОСОБА_2 є недійсними, а державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, проведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., підлягає скасуванню.

ОСОБА_5 не мала законних підстав для вчинення правочину відносно вказаного майна.

Закон не передбачає здійснення будь-яких правочинів, у тому числі договорів купівлі-продажу, з самочинними будівлями.

Незаконну прибудову за адресою: АДРЕСА_1 , яка була збудована ОСОБА_6 на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети та не надана під вже збудоване нерухоме майно, в силу ст. 376 ЦК України вважається самочинним будівництвом. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Закон не передбачає здійснення будь-яких правочинів, у тому числі договорів купівлі-продажу, з самочинними будівлями.

На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з даним позовом.

10.11.2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито загальне позовне провадження у справі за даним позовом.

04.12.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачем покласти на позивача (т. 1, а.с. 120-126). В обґрунтування вказав, що право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення (кафетерій), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується договорами купівлі продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року, посвідченими приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2018 та 11.05.2018 року. Нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці площею 0,0042 га, кадастровий номер № :15:008:0440, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель, ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов1язаної з отриманням прибутку). Відповідач користується вказаною земельною ділянкою на підставі договору оренди землі від 22.04.2019 року.

Вказує, що наявні в матеріалах справи документи спростовують посилання позивача про самочинність будівництва нежитлового приміщення та засвідчують, що станом на 02.04.2009 року, право власності на нього було належним чином зареєстроване за ОСОБА_6 .

Скасування у 2018 році Апеляційним судом Полтавської області рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвали від 05.01.2009 року не тягне за собою автоматичного скасування усіх правовстановлюючих документів і не скасовує статус нежитлового приміщення як об`єкту нерухомого майна.

На момент укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу право власності на нежитлове приміщення належало продавцю ОСОБА_5 на підставі чинного на той час рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі № 1622/6585/2012, тому станом на 10.05.2020 та 11.05.2020 року продавець ОСОБА_5 була єдиною законною власницею нежитлового приміщення та мала необхідний обсяг цивільної дієздатності на його відчуження.

В матеріалах справи відсутні докази підстав для знесення нежитлового приміщення, передбачених ст. 391, ст. 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України. Власником земельної ділянки є Полтавська міська рада, на якій розташоване нежитлове приміщення. Вказана земельна ділянка надана відповідачу для експлуатації та обслуговування нежитлового приміщення, договір оренди є чинним та виконується належним чином.

Відповідачем заперечується розмір судових витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., вважаючи вказану вартість завищеною.

Представником відповідача подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності та у зв`язку з пропуском строку позовної давності, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (т. 1, а. с. 74-75).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.05.2021 року заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Шейки Р.В. про забезпечення позову - задоволено. У порядку забезпечення позову заборонено будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 цілком або частинами.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, які зазначену у позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити, просили застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, заяв та клопотань до суду не подавали.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна від 21.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Кас`яненко Л.В., позивачу ОСОБА_4 належить нежитлове приміщення загальною площею 61,40 кв.м, що становить 33/500 ідеальних долей будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

04.10.2012 року між Полтавською міською радою та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі. Згідно якого останній в оренду передана земельна ділянка площею 74 кв.м. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :15:008:015 (а.с.15-21).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на реконструйований кафетерій павільйонного типу задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_6 право власності на кафетерій павільйонного типу, що знаходиться по АДРЕСА_1 як на об`єкт завершеного будівництва.

При цьому ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2009 року виправлено описку в рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року у справі №2-5961/07 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на нежитлове приміщення

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2018 року у справі № 2-5961/07 скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007 року та ухвалу Октябрського районного суду від 05.01.2009 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності відмовлено (т. 1, а.с. 60-65).

Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради у місті Полтаві № 112 від 10.03.2009 року нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_6 , присвоєно нову адресу - АДРЕСА_1 (т. 1, а.с.43).

Пунктом 12 рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради у місті Полтаві № 139 від 24.03.2009 року оформлено право власності на нежитлове приміщення (кафетерій) загальною площею 31,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі поданих ОСОБА_6 документів: заяви від 19.03.2009; рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24.10.2007; ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 05.01.2009; акту про прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Октябрського районного у м. Полтаві ради ; 465 від 30.12.2008; рішення виконкому Октябрської районної ради у місті Полтаві № 112 від 10.03.2009; технічного паспорту (т. 1, а.с. 44).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задоволено повністю.

Визнано договір купівлі-продажу нежитлового приміщення (кафетерій), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таким, що відбувся і є дійсним. Визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлове приміщення (кафетерій), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.08.2020 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26.11.2012 року у справі №1622/15957/2012 скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - відмовлено (т. 1, а.с. 60-65).

10.05.2018 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу по Ѕ частин нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №690.

11.05.2018 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу по Ѕ частин нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за №698 (т. 1, а.с.100-104).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у вказаному Державному реєстрі здійснено запис № 26089798 про реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 0 (т. 1 а.с. 32-34).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Тобто, при зверненні до суду про захист свого цивільного права повинно бути доведено, що вказаним правочином порушуються права позивача, що подальше перебування предмету правочину у конкретної особи впливає на її права та обов`язки.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.5 ст.216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.

Отже, заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Проте при звернення до суду позивач не довів, який вона має цивільний інтерес до оспорюваних договорів, в чому полягає власний інтерес позивача щодо предмету договору, не вказувала як це у подальшому може вплинути на її права.

При ухваленні рішення, суд бере до уваги особисті пояснення позивача ОСОБА_4 , яка вказала, що вона надала можливість поряд з належною їй будівлею встановити ОСОБА_6 тимчасову споруду, яка в подальшому була нею продана.

Суд розглядаючи позов в межах позовних вимого, враховуючи, що рішення суду не можу ґрунтуватися на припущенням, а також недоведення позивачем власного цивільного інтересу до оспорюваних договорів, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про основи містобудування» забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) виникає щодо земельних ділянок, визначених для містобудівних потреб містобудівною документацією, місцевими правилами забудови. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об`єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

У відповідності до ст.391 ЦК України особа, право якої порушено, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування своїм майном.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України споруда вважається самочинним будівництвом, якщо вона збудована або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У позивних вимогах позивач посилається на те, що добудова була збудована на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети, а тому вважає, що покупець ОСОБА_2 є законним володільцем самочинного майна.

Як вбачається відповідачем надано договір оренди землі від 22.04.2019 року, укладений між Полтавської міською радою та ОСОБА_2 , згідно якого йому в оренду передана земельна ділянка площею 42 кв.м, кадастровий № :15:008:0440, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель, ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку).

Отже, позивачем не доведено, що нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є самочинним, а тому позовні вимоги про демонтаж вказаного приміщення є необґрунтованими.

У зв`язку з цим, позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають задоволенню.

За положеннями частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову, застосовані постановою Полтавського апеляційного суду Октябрського районного суду м.Полтави від 05.05.2021 р року, відповідно до якої заборонено заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 цілком або частинами, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Наталія Валентинівна, Місцезнаходження: 36021, Полтавська область, м. Полтава, вул. Степового Фронту , 34

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Л.В.Гольник