Справа № 345/3050/22
Провадження № 2-з/345/36/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш заяву представника позивача адвоката Івасишин З.З. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

04.10.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 732860,00 гривень.

Водночас, 15.11.2022 представник позивача адвокат Івасишин З.З. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 , а саме:

1)на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.) 173,6, житлова площа (кв.м.) 86.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 228;

2)на Ѕ трикімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площа (кв.м.) 146,9, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104;

3)на частку ОСОБА_2 в ТОВ «Стрім-Нетворк» в статутному капіталі (корпоративних правах, розмір внеску 600 грн., відсоток статутного капіталу в юридичній особі 50%).

Свою заяву мотивує тим, що ухвалою суду від 07.10.2022 відкрито провадження у вказаній справі. Відповідач як позичальник уклав з позивачем договір позики від 12.06.2014 на 150000 гривень, кошти ОСОБА_2 зобов`язався повернути до 30.06.2015. Позивач неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем, під час телефонної розмови останнім було повідомлено, що він відчужить належне йому майно і з часом поверне борг. З того моменту пройшло вже більше року, борг не повернуто, спілкування відповідач уникає. Зі слів відповідача, позивачу стало відомо, що останній намагається відчужити нерухоме майно, що йому належить, а також частку у ТОВ, де він володіє 50 % частки у статутному капіталі. Також зазначає, що система АСВП містить велику кількість записів щодо відповідача як боржника, в тому числі і перед державою. Враховуючи значну суму боргу, позивач має обґрунтовані побоювання, що можуть виникнути проблеми з виконанням рішення суду за його позовом про стягнення заборгованості. А тому існує об`єктивна необхідність вжиття заходу забезпечення позову у виді арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Звертаючись до суду зі заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена і Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 11.11.2022, встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м.) 173,6, житлова площа (кв.м.) 86.1 та Ѕ трикімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площа (кв.м.) 146,9.

Окрім цього, ОСОБА_2 належить частка в статутному капіталі ТОВ «Стрім-Нетворк» (розмір внеску до статутного фонду 600 грн., відсоток статутного капіталу в юридичній особі 50%).

Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, представник позивача вказує, що позивачу, зі слів відповідача, стало відомо, що останній намагається відчужити належне йому нерухоме майно та частку у статутному капіталі товариства.

Водночас суд критично ставиться до вказаного твердження, зважаючи на те, що у самій заяві представник позивача посилається на те, що відповідач обіцяв відчужити майно та повернути борг ще більше року тому до дня звернення до суду з даним позовом, а саме: до 04.10.2022, провадження у вказаній справі відкрито 26.10.2022, представник позивача звернулася зі заявою про забезпечення 15.11.2022, при цьому останньою не подано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що відповідач протягом періоду, про який стверджує сама представник у заяві, та з часу відкриття провадження у даній справі вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Таким чином саме лише посилання в заяві на намір відчужити належне йому нерухоме майно та частку у статутному капіталі товариства відповідача без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Водночас наявність відомостей в АСВП відносно відповідача як боржника також не підтверджує вказану обставину.

Окрім цього, представником позивача не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, та свідчать про необхідність накладення арешту на нерухоме майно та кооперативні права, зазначені у заяві про забезпечення позову.

Крім того, представник позивача не долучає до заяви про забезпечення позову відомості щодо вартості вищевказаного майна, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених позивачем позовних вимог відносно вартості майна, щодо якого остання просить суд застосувати заходи забезпечення позову, відтак заява про забезпечення позову суперечить поняттю співмірності, яке передбачене ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Таким чином, аналіз наведених норм процесуального та матеріального права, та встановлених судом обставин вказує на те, що представником позивача не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, оскільки відсутнє обґрунтоване доведення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду й обґрунтоване припущення заявника (позивача) про наміри відповідача та про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, також не доведено, що заявлені позовні вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, оскільки відсутні будь-які докази вартості майна, на яке представник позивача просить накласти арешт, а, отже, відсутні докази співмірності із заявленими позивачем вимогам про стягнення боргу у розмірі 732860,00 гривень.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 149-153, 247 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволені заяви представника позивача адвоката Івасишин З.З. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: