Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9377/21 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Микитюк О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/9377/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та додаткових витрат на навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року, яке ухвалено суддею Стрілецькою О.В.

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, починаючи з 19.08.2021 р. і до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23 років, а також стягнути з ОСОБА_2 ј частину витрат по оплаті за навчання їх доньки, які вже проведені та будуть проведені позивачем за період її навчання, починаючи з 01.09.2020 р. і до закінчення навчання чи до досягнення останньою 23-річного віку.

На обґрунтування вимог зазначила, що спільна з відповідачем донька є студенткою першого курсу Косметології у Вищій школі наук про здоров`я в м. Бидгощі, Республіка Польща. На даний час донька проживає разом з позивачем, яка повністю її утримує та проводить оплату за навчання. Відповідач працює в Міністерстві оборони України та має можливість надавати матеріальну допомогу дочці. У зв`язку з тим, що навчання потребує значних матеріальних витрат, позивач вимушена звернутися з позовом до суду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року позовні вимоги задоволені частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 19.08.2021 року і до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. В задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відмовляючи у задоволені позову судом не було враховано можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка у зв`язку із навчанням на денній формі не має можливості працювати та забезпечувати себе матеріально самостійно. При цьому, суд не врахував докази подані на підтвердження позовних вимог, а саме договір про навчання дочки ОСОБА_4 та квитанції про оплату за навчання, а тому висновок суду про недоведеність вказаних вимог є безпідставними. Крім того, відмовляючи у задоволені вимог про стягнення додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання, суд першої інстанції фактично переклав обов`язок щодо надання дочці матеріальної допомоги на матір, що є порушенням норм чинного законодавства.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи щодо часткової спроможності та матеріальної забезпеченості батька сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки та безпідставності вимог в частині стягнення з нього додаткових витрат, які складаються із вартості навчання, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.08.2003 року (а.с.5).

Шлюб між сторонами розірвано 20.07.2015 року.

Згідно довідок від 09 липня 2021 року, виданих керівником ректору магістрів Вищої школи наук про здоров`я в м. Бидгощі, Республіка Польща, ОСОБА_3 навчається у зазначеному навчальному закладі на першому курсі на денній формі навчання; навчання триває протягом трьох курсів (6 семестрів); попередній строк закінчення навчання в навчальному 2022/2023 році (а.с.11,13).

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2015 р. стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на малолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с.53,54).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2021 року у власності відповідача ОСОБА_2 будь-яке нерухоме майно відсутнє (а.с.48).

Зі змісту довідки про забезпечення житлом від 01.10.2021 року № 517/6/740, виданої Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України, підполковник ОСОБА_2 під час проходження служби у гарнізоні м. Києва з 12.08.2015 року по 29.09.2021 року будь-яке жиле приміщення (постійне, службове, штатно-посадове, гуртожиток) не отримував (а.с.50).

Відповідно до довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України про здійснення відрахувань за № 248/3/8/476д від 27.09.2021 року за період з 01.01.2021 року по 01.09.2021 року з відповідача утримані аліменти в розмірі 50% від заробітку в сумі 107735,01 грн, з 19.08.2021 року аліменти утримуються в розмірі 1/3 частини від заробітку (а.с.47).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести факт продовження навчання дочки, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_4 навчається на денній формі у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а її батько - ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати. З урахуванням матеріального стану відповідача, сплату ним аліментів на утримання інших двох неповнолітніх дітей сторін в розмірі 1/3 частини заробітку, відсутності у власності нерухомого майна, суд дійшов правильного висновку, що розмір аліментів має становити 1/6 від всіх видів його заробітку (доходу), при цьому суд врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.

При цьому доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку, тощо) позивач не надала.

Таким чином доводи апеляційної скарги в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини, які підлягають стягненню є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі та недостатній їх розмір визначений судом, позивачем представлено не було.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат по оплаті за навчання доньки виходячи з наступного.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

При цьому, у тих випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. (Постанова ВС від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, які складаються із вартості навчання в розмірі ј частини їх вартості, оскільки у даному випадку правила статті 185 СК України до даних правовідносин не можуть бути застосовані. При цьому вартість навчання, при її доведеності, повинна бути врахована судом при визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 199 СК України. Однак факт понесення таких витрат та їх розмір не підтверджені позивачем будь-якими належними доказами (договір, квитанція про оплату освітніх послуг тощо).

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді