ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15281/17

Провадження № 22-ц/4820/133/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю апелянтки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Агрофірми «Проскурів» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Салоїд Н.М. від 22 жовтня 2021 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року позивач Агрофірма «Проскурів», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 року позов ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Проскурів» задоволено та визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ВАТ «Проскурів».

На підставі цього рішення суду за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Його спадкоємиці ОСОБА_3 06.09.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ВМХ №562149 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лавришиною А.О. та зареєстровано її право власності на цю квартиру.

У квітні 2017 року Агрофірма «Проскурів», якій стало відомо про оформлення права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 року, оскільки були порушені майнові права агрофірми під час реєстрації права власності на цю квартиру - Агрофірма «Проскурів» вела будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , яка і була на той час його власником та балансоутримувачем.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року було підтверджено факт порушення майнових прав позивача у зв`язку з реєстрацією права власності за ОСОБА_5 на квартиру за АДРЕСА_3 - рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Цим рішенням зроблено висновок, що оспорюваний договір є неукладеним і відсутні законні підстави для визнання його дійсним.

25 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, яку в подальшому ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18 жовтня 2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лащінер Ю.В. за реєстровим номером № 1211.

Уточнивши позовні вимоги, Агрофірма «Проскурів» просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ВМХ №562149 від 06.09.2010 року в частині спадкування двокімнатної квартири загальною площею 151,6 кв.м за адресою АДРЕСА_4 та витребувати цю квартиру з володіння ОСОБА_1 на користь Агрофірми «Проскурів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3 06 вересня 2010 року, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лавришиною Антоніною Оксентіївною на квартиру за АДРЕСА_1 , за реєстровим номером №1-2010.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Агрофірми «Проскурів» квартиру під номером АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянтки, судом не враховано, що рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2017 року у справі №2-4824/2006 не має преюдиційного значення щодо порушення прав позивача на спірну квартиру, оскільки ним не встановлено право власності Агрофірми «Проскурів» на спірну квартиру. Позивач не довів своє право власності на спірну квартиру на момент вчинення правочинів, а відтак не довів і порушення своїх прав та інтересів видачею свідоцтва про право на спадщину за законом та переходом права власності на квартиру.

Об`єкти житлового фонду колишнього колгоспу «Комунар» були передані Агрофірмою «Проскурів» по акту від 03.10.1996 року Сільськогосподарському акціонерному товариству «Проскурів» (яке в подальшому змінювало організаційно-правові форми на ВАТ «Проскурів», ПАТ «Проскурів»), яке й відчужило спірну квартиру її чоловікові. ПАТ «Проскурів», яке розпоряджалося об`єктами житлового фонду колишнього колгоспу «Комунар» на момент вчинення спірних правочинів, вказані об`єкти до комунальної власності не передавало, позбавивши наймачів права на приватизацію житла, водночас запропонувавши придбати квартири за відплатними договорами.

Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.12.2018 року у справі №686/16965/17, яке набрало законної сили 15.05.2019 року, у задоволенні позову Агрофірми «Проскурів» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 25.07.2017 року відмовлено.

Судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про передачу цивільної справи до господарського суду Хмельницької області, на розгляді якого перебуває справа №924/1351/20 про визнання банкрутом «Агрофірми «Проскурів».

Також вона через підсистему «Електронний суд» повідомила суд першої інстанції про зміну зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_5 . Однак про дату судового засідання її не було належно повідомлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне і відмовити у позові. Вважає, що цей спір підлягав вирішенню в порядку господарського судочинства. Позивач не довів, що він є неволодіючим власником спірної квартири, посилаючись на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2017 року як на преюдиційне. Суд помилково погодився з аргументами позивача та не вчиняв дій щодо дослідження та оцінки доказів, наданих ОСОБА_3

Агрофірма «Проскурів» як правонаступник колгоспу «Комунар» не виконала обов`язок щодо безоплатної передачі об`єктів житлового фонду у комунальну власність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5.09.1996 року №1060, Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указу Президента України від 09.03.2000 року №2398/2000.

При нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири їй повідомлено про відсутність обмежень щодо укладення такої угоди і про рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2018 року у справі №686/16965/17, яким відмовлено у задоволенні позову Агрофірми «Проскурів» про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 25 липня 2017 року, за яким ОСОБА_4 придбав спірну квартиру.

Апелянтка та її чоловік є учасниками бойових дій, приймали безпосередню участь в проведенні АТО, на момент оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири очікували на народження дитини і потребували поліпшення житлових умов. Після придбання квартири ними був зроблений ремонт кватири вартістю біля 191 тис. грн. Тому витребування спірної квартири на користь Агрофірми «Проскурів» не є пропорційним втручанням у її право власності.

У відзиві ОСОБА_4 підтримав апеляційні скарги з викладених у них мотивів.

В засіданні апеляційного суду апелянтка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, помилково визнав встановленими обставини, які є недоведеними, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року у справі № 2-4824 задоволено позов ОСОБА_5 до ВАТ «Проскурів» та визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 28.09.2006 року зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_3 , дружина померлого, прийняла спадщину після смерті чоловіка, оформила свої спадкові права на вказану квартиру та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лавришиною А.О. 06 вересня 2010 року (спадкова справа №1-2010). Інші спадкоємці ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилися.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2017 року скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року в справі № 2-4824 та відмовлено у задоволенні позову. Апеляційний суд виходив з того, що оспорюваний договір є неукладеним, а тому відсутні підстави для визнання його дійсним.

25.07.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, яку в подальшому ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18.10.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лащінер Ю.В. за реєстровим номером № 1211.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірність набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_5 встановлено преюдиційним судовим рішенням, права позивача порушені, тому наявні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, та витребування спірної квартири з незаконного володіння ОСОБА_1 , оскільки договори купівлі-продажу спірної квартири укладено поза волею власника нерухомого майна.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених норм лише порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно з частинами 1-3 ст. 12, ч.ч.1, 5-7 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування заявленого позову Агрофірма «Проскурів» посилалася на те, що вона як правонаступник колгоспу «Комунар», який був замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 і його балансоутримувачем, є власником цього будинку включно зі спірною квартирою АДРЕСА_6 в ньому.

На підтвердження цієї обставини Агрофірма «Проскурів» подала копію акта Державної приймальної комісії Хмельницького райвиконкому від 28.12.1990 року, згідно з яким прийнято в експлуатацію завершений будівництвом 48-квартирний жилий будинок з вбудовано-прибудованим магазином в с. Ружична, замовником будівництва якого був колгосп «Комунар» (а.с.10-13, т.1).

Згідно копії інвентарної картки обліку основних засобів № 1 48-квартирний жилий будинок в с. Ружична перебував на балансі колгоспу «Комунар» (а.с.14, т.1).

За даними витягу з статуту агрофірми «Проскурів», затвердженого рішенням загальних зборів членів агрофірми «Проскурів» від 10.07.2004 року, протокол № 1, агрофірма «Проскурів» є повним правонаступником колгоспу «Комунар».

Відповідно до статті 104 ЦК України 1963 року, який діяв на момент здачі житлового будинку в експлуатацію, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таке правове регулювання відносин щодо права власності на майно застосовувалося до прав, які виникли до січня 2004 року.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 20 Закону України «Про власність», чинному на час завершення будівництва будинку, об`єктами права власності кооперативу (колгоспу) є будівлі, споруди, грошові та інші майнові внески його членів; виготовлена ним продукція; доходи, одержані від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої статутом кооперативу (колгоспу), а також інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом. Кожен член кооперативу (колгоспу) має право на частку доходу, одержану на його пай.

У майні, що належить кооперативу (колгоспу), визначаються

частки членів цього кооперативу (колгоспу). В разі добровільного

виходу з кооперативу (колгоспу) громадянин має право на виділення

належної йому частки в майні кооперативу (колгоспу) в натурі,

грошах або цінних паперах.

Згідно з пунктами 1.6.- 1.8. Інструкції про порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року N 121, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

Державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено, та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності та при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти.

До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться, зокрема, житлові і нежитлові будинки, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами; вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків); квартири багатоквартирних будинків (пункт 1.9).

Попри перебування багатоквартирного 48-квартирного жилого будинку в АДРЕСА_2 ) на балансі колгоспу «Комунар», матеріали справи не містять даних про реєстрацію права власності колгоспу на спірну квартиру цього будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набув чинності з 01.01.2004 року, і регулював відносини щодо права власності на час створення Агрофірми «Проскурів», право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону (в редакції на час створення агрофірми «Проскурів» і переходу до неї прав і обов`язків колгоспу «Комунар») обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відтак з врахуванням наведених норм права Агрофірма «Проскурів», стверджуючи про перехід до неї як правонаступниці колгоспу «Комунар» права власності на спірну квартиру, мала обов`язок зареєструвати у встановленому порядку своє право власності на цю квартиру.

Проте позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту реєстрації у встановленому порядку права власностіАгрофірми «Проскурів» на квартиру АДРЕСА_1 .

В свою чергу рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2017 року у справі №2-4824/2006 дійсно не має преюдиційного значення у цій справі, оскільки цим рішенням не встановлено факт належності спірної квартири на праві власності Агрофірмі «Проскурів».

Отже, позивач не довів своє право власності на спірну квартиру на момент укладення договору купівлі-продажу квартири вчинення правочинів, а відтак не довів і порушення своїх прав видачею свідоцтва про право на спадщину за законом та переходом права власності на квартиру.

Суд першої інстанції не навів, яким саме правом щодо спірної квартири володіє позивач, у чому полягає порушення права чи законного інтересу позивача внаслідок отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за закономта набуття права власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу відповідачкою ОСОБА_1 і помилково задовольнив позов, посилаючись лише на факт скасування судового рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 року та відмову у визнанні дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2017 року у справі №2-4824/2006.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення апеляційних скарг відповідачів, понесені останніми судові витрати за подачу апеляційних скарг підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Агрофірми «Проскурів» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Стягнути з Агрофірми «Проскурів» (місцезнаходження: вул. Кам`янецька, 257, м. Хмельницький, 29000, ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10770 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з Агрофірми «Проскурів» (місцезнаходження: вул. Кам`янецька, 257, м. Хмельницький, 29000, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 10770 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко