СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21783/20

пр. № 2/759/890/22

14 вересня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О,

за участю секретаря судових засідань Гришиної А.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Синельнікова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі по тексту - ПрАТ «СГ «ТАС»), ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути на свою користь з ПрАТ «СГ «ТАС» несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 19 742,63 грн, пеню у розмірі 860,91 грн, три відсотки річних у розмірі 215,23 грн, інфляційні втрати у розмірі 517,26 грн, з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі франшизи та величини втрати товарної вартості у розмірі 6 574,99 грн, моральну шкоду у розмірі 8 000,00 грн, 840,80 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що 31.05.2020 року близько 14:00 год. В м.Вишгород по вул. Набережній ОСОБА_3 в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Honda Legend», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився з лівим поворотом. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, ОСОБА_2 , як власнику транспортного засобу «Ford Focus», р.н. НОМЕР_2 , було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Вишгородського районного суду Київської обл. від 28.08.2020 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

На виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу № АМ/9466000, виданого ПАТ «СГ«ТАС», дійсного на дату ДТП, у межах страхової суми 100 000,00 грн (розмір франшизи 2 000 грн).

Станом на дату подання позовної заяви ПАТ «СГ«ТАС» на користь позивача було здійснено виплату лише частини страхового відшкодування у розмірі 22 101, 16 грн.

Висновком судового експерта визначено розмір заподіяного позивачу матеріального збитку внаслідок пошкодження належного на праві власності транспортного засобу - 48 418, 78 грн, що складається з: 43 843, 79 грн вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та 4 574, 99 грн величина втрати товарної вартості транспортного засобу.

Позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» невиплачену частину страхового відшкодування та установити її у розмірі різниці між визначеною судовим експертом вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу й частково виплаченим страховим відшкодуванням та з урахуванням 2 000 грн франшизи за полісом ОСЦПВВНТЗ 43 843, 79 грн - 22 101, 16 грн - 2 000 грн = 19 742, 63 грн, штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань - пеня у розмірі 860, 91 грн, 3% річних у розмірі 215, 23 грн, втрати від інфляції у розмірі 517, 26 грн.

З ОСОБА_3 просить стягнути матеріальну шкоду та належних страхових відшкодувань, яка включає в себе різниці між фактичним розміром шкоди та належним страховим відшкодуванням, яке в силу положень закону включає в себе величини, що не підлягають сплаті страховиком, а мають відшкодовуватися заподіювачем шкоди, у розмірі 2 000 грн франшизи, за полісом і 4 574, 99 грн втрати товарної вартості, а разом 6 574,99 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2020 року визначеного головуючого суддю Миколаєць І.Ю. (а.с. 48).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року справу прийнято до провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с. 58-59).

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. Справу передано судді 28.04.2021 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.04.2021 року справу прийнято до провадження судді Твердохліб Ю.О. та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 115).

28.05.2021 року представник позивача Конюшко Д.Б. через канцелярію суду подав заяву у якій просить розглядати вказану справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2021 року змінено порядок розгляду справи постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 122).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року призначено судову авто-товарознавчу експертизу, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи з дня її призначення (а.с. 152).

28.10.2021 року Київський науково-дослідний експертно- криміналістичний центр МВС України подав до суду повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з відсутністю дозволу суду на проведення авто-товарознавчої експертизи згідно з наявними матеріалами справи без надання транспортного засобу (а.с. 181-182).

06.12.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва надано дозвіл експертам Київського науково-дослідному експертно- криміналістичному центру МВС України на проведення судової авто-товарознавчої експертизи за наявними матеріалами справи без надання транспортного засобу «Ford Foсus», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 195).

11.05.2022 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відновлено провадження по справі (а.с. 210).

Відповідач ПАТ «СГ «ТАС» подав відзив на позовну заяву (а.с.63-66), в якому просив відмовити в позові ОСОБА_2 , з наступних підстав: 06.07.2020 року на замовлення страховика ПАТ «СГ «ТАС» оцінювач ОСОБА_5 здійснив огляд автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , про що склав протокол огляду в якому зазначені пошкодження, отримані транспортним засобом в результаті ДТП. ОСОБА_6 підписав вказаний протокол без зауважень, а також підписав зобов`язання при виявленні прихованих пошкоджень повідомити про це страховика. 06.07.2020 р. оцінювач ОСОБА_5 склав Звіт №4460, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 24 101,16 грн без ПДВ.

20.07.2020р. страховик ПАТ «СГ «ТАС» повідомив позивача листом за вих. № 10684/9120 про прийняте рішення про страхове відшкодування в розмірі 24 101,16 грн.

22.07.2020 року страховик ПАТ «СГ «ТАС» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 24 101, 16 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 112817 від 22.07.2020 року. Позивач не надав доказів оплати проведеного ремонту з урахуванням ПДВ.

Доводи позивача про наявність підстав для визначення розміру страхового відшкодування шкоди на підставі висновку №323/09-20 від 15.07.2020 року, складеного оцінювачем ОСОБА_7 , на який позивач посилається як на доказ, не можна взяти до уваги як належний доказ, оскільки останній не ґрунтується на законі, як відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Згідно пояснення до ремонтної калькуляції до висновку №323/09-20 від 15.07.2020 року оцінювача ОСОБА_7 , вартість цін збільшена на +20% тобто вартість ремонту збільшена на 20% ПДВ. Вартість ремонту без врахування 20% ПДВ за висновком становить 39 714,71 грн. В іншій частині вимоги позивача суперечать п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінювач ОСОБА_7 помилково не застосовує у своєму висновку коефіцієнт фізичного зносу на складові, що підлягають заміні, в порушення п 1.6 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Мінюсту, ФДМУ 24.11.2003р. № 42/5/2092 та зареєстрована в Мінюсті за № 1074/8395.

Згідно акту огляду від 13.07.2020 року оглянувши автомобіль позивача без участі та без повідомлення відповідачів оцінювач ОСОБА_7 у висновку №323/09-20 від 15.07.2020 року до суми збитку включив вартість заміни: кріплення бампера, підсилювача бампера, датчика парктроніка, гратки вентиляції, наконечника лонжерона, підкрилка заднього правого на суму 11 127,86 грн без ПДВ, пошкодження яких згідно протоколу огляду від 25.06.2020 року та фото додатків до висновку №323/09-20 від 15.07.2020 року не встановлено.

Замовник оцінки ОСОБА_2 не повідомляла відповідачів про проведення 13.07.2020 року технічного огляду пошкоджень автомобіля та виявлення додаткових пошкодження на суму 11 127,86 грн без ПДВ. Позивач порушив право відповідачів бути присутніми при огляді автомобіля та подавати заперечення чи відносяться пошкодження автомобіля до наслідків ДТП, яка трапилась 31.05.2020 року, при цьому різниця між оглядами оцінювачів: 25.06.2020 року при пробігу 45907 км та 13.07.2020 року при пробігу 48265 км, а дата ДТП 31.05.2020 року. Позивач не зазначив жодних доказів на підтвердження поважності причин невиконання покладених на нього Законом обов`язків. Враховуючи викладене, звіт №4460 від 06.07.2020р. складений на підставі протоколу огляду, з яким погодився учасник ДТП ОСОБА_6 - має перевагу. Акт наданих робіт №1 від 01.12.2020 складений страховим юристом, а не адвокатом, тому не можу бути прийнятий до уваги. Просить суд про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вини не відповідають критеріям реальності таких витрат.

09.03.2021 року відповідач ОСОБА_3 направив до суду відзив на позовну заяву, просив суд прийняти рішення, який відмовити позивачу у задоволенні позову повністю з таких підстав.

На момент ДТП, тобто станом на 31 травня 2020 року, його відповідальність, як водія забезпеченого транспортного засобу марки «Honda Legend», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» поліс №АМ/9466000.

Після ДТП, він вчинив всі належні дії передбачені Законом України «Про обов`язкове-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

На момент ДТП ліміт відповідальності страховика в разі настання страхового випадку ДТП) становив 100 000,00 грн. При цьому позивач зазначає розмір своїх вимог до страховика, як різниця між сумою виплаченого страхового відшкодування та матеріального збитку, яка визначена згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №323/07-20, в сумі 23 556,49 грн.

Щодо вимоги про стягнення франшизи відповідач вважає, що до нього, як до особи, вину якої в ДТП встановлено судовим рішенням, потерпіла сторона щодо здійснення виплати франшизи в розмірі 2 000,00 грн не зверталася, хоча мала можливість звернутися в досудовому порядку. Оскільки відповідач не зміг зв`язатися із позивачем по телефону, 03 березня направив на її адресу листа, в якому просив повідомити банківські реквізити для здійснення сплати франшизи в розмірі 2000,00 грн в добровільному порядку. Представник позивача створює умови за яких відповідач не може добровільно здійснити виплати.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідач вважає, що позивачем не зазначено в чому виявились душевні страждання, та як саме вплинула ДТП на моральний стан позивача. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодовувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Щодо судових витрат, відповідач вважає, що враховуючи відсутність документів які б підтвердили, що послуги ОСОБА_2 надавалися саме адвокатом Конюшко Д.Б., і саме адвокатом Конюшко Д.Б. підтверджено отримання гонорару за надані послуги, відсутні будь-які підстави щодо задоволення вимоги про розподіл судових витрат в частині стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ним витрат на правову допомогу.

11.05.2022 року представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. направив до суду відповідь на відзив відповідача АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_3 зазначивши, що позивач реалізуючи своє право на проведення альтернативної оцінки з метою встановлення розміру заподіяного йому матеріального збитку, звернувся до оцінювача ОСОБА_7 , не порушивши жодного з прав відповідача, а виявивши отримання лише частини належного розміру страхового відшкодування у розмірі 22 101, 66 грн позивач звернувся до суду.

Посилання на незастосування п 1.6 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є некоректним, оскільки містить лише перелік визначення понять, що вживають у методиці, але не встановлює правил нарахування фізичного зносу на деталі та вузли пошкоджених транспортних засобів.

Пошкоджений транспортний засіб «Ford Focus», р.н. НОМЕР_2 є автомобілем 2016 року виготовлення, таким чином, фізичний знос на складники та деталі не має нараховуватись, а у звіті № 4460 від 06.07.2020 року, на який посилається відповідач АТ «СГ «ТАС» , як на доказ своїх заперечень, щодо позову, оцінювачем було помилково нараховано фізичний знос на вузли та деталі пошкодженого транспортного засобу у значенні 0,39.

Окрім того, протокол огляду, складений оцінювачем на замовлення Позивача, та протокол огляду, складений оцінювачем на замовлення АТ «СГ «ТАС», містять різний перелік пошкоджень, а також - відрізняються одне від одного щодо визначення особами, які оглядали ТЗ, дій, необхідних для відновлення пошкодженої деталі (заміна, ремонт, фарбування тощо).

Більше того, додана до складеного на замовлення АТ «СГ «ТАС» звіту № 4460 від 06.07.2020 року ремонтна калькуляція, на підставі якої було розраховано вартість матеріального збитку, включає до себе відомості про деталі, вузли та роботи, які були введені експертом вручну, зокрема, відомості про їх вартість (відмічені у калькуляції знаком - зіркою).

У зв`язку із цим та усім вищенаведеним, складений на замовлення АТ «СГ «ТАС» звіт № 4460 від 06.07.2020 року викликає у позивача сумніви щодо того, чи може він бути належним та допустимим доказом у справі.Також фактично ОСОБА_3 у своєму відзиві визнає вимоги щодо стягнення франшизи у розмірі 2 000,00 грн.

Вважає, що позивачем цілком обґрунтовані вимоги стягнення моральної шкоди, їй було завдано моральних страждань у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є цілком співмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом, обсягом робіт, а також ціною позову та значення справи для сторони.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2020 року близько 14:00 год. у м.Вишгороді по вул. Набережній ОСОБА_3 в порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «Honda Legend», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився з лівим поворотом, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Право власності позивача на автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 15-16).

Згідно Полісу №АМ/9466000 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність власника автомобіля «Honda Legend», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в АТ «СГ «ТАС» (а.с. 17).

Постановою Вишгородського районного суду Київської обл. від 28.08.2020 року (справа №363/2136/20) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Внаслідок зазначеної ДТП транспортним засобам були нанесені механічні ушкодження.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Згідно з ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно ст. 36.2. Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Згідно Звіту №4460, складеного оцінювачем ОСОБА_5 06.07.2020 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 24 101,16 грн без ПДВ.

20.07.2020 року страховик ПАТ «СГ «ТАС» повідомив позивача листом за вих. № 10684/9120 про прийняте рішення про страхове відшкодування в розмірі 24 101,16 грн.

22.07.2020 року страховик ПАТ «СГ «ТАС» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 24 101, 16 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 112817 від 22.07.2020 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. А відповідно до абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до полісу № АМ/9466000 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи становить 2 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої Страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується Страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика палата Верхового Суду у постанові від 04.07.2018р., справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги позивача про стягнення матеріальної школи підлягають задоволенню частково, а саме: з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_2 , які складаються з: - несплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 14 267,20 грн, пені за період з 29.08.2020 року (91 день) у розмірі 449,07 грн, 3% річних - 112,27 грн, інфляційні втрати - 402,99 грн, а всього 15 231,53 грн.

З ОСОБА_3 підлягають стягненню матеріальна шкода у розмірі франшизи 2 000, 00 грн та втрата товарної вартості 4 574,99 грн, що становить 6 574,99 грн.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 , моральної шкоди в розмірі 8 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria,№ 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Враховуючи надані позивачем докази, які свідчать про спричинені душевні страждання, яких позивач зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, а також враховуючи суму матеріальної шкоди, що стягується, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 681,60 грн, витрати за проведення експертизи 1 015,20 грн, а всього 2 696,80 грн.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн суд зазначає наступне.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що правничу допомогу позивачу ОСОБА_2 надавав адвокат Конюшко Д.Б. на підставі Договору про надання правової допомоги від 24.07.2020 року № 26/07/20-ЮП/IL, в якому передбачено, що за послуги, надані адвокатом, замовник сплачує кошти в розмірі, який зазначається в додатку № 1 до цього Договору.

На підтвердження повноважень адвоката Конюшка Д.Б. до матеріалів справи долучено свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю від 22 січня 2013 року № 803.

Також до матеріалів справи долучено Акт виконаних робіт № 1 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 року № 26/07/20-ЮП/IL, відповідно до якого вартість наданих адвокатом послуг становить 8 000,00 грн, які сплачено замовником відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 01.12.2020 року.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» та відповідач ОСОБА_3 заперечували щодо співмірності вартості послуг з наданими послугами професійної правничої допомоги. Також вказували, що акт виконаних робіт складений страховим юристом, а не адвокатом, тому не може бути прийнятий до уваги.

Враховуючи заперечення відповідачів, а також надання акту наданих робіт, який є обов`язковим при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, складеного страховим юристом, що позбавляє суд визначити обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 19, 81, 82, 89, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_3 про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_2 несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 14 267,20 грн, пеню у розмірі 449,07 грн, 3% річних - 112,27 грн, інфляційні втрати - 402,99 грн, а всього 15 231 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять одну) гривню 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі франшизи 2 000, 00 грн та втрату товарної вартості 4 574,99 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн, а всього 8 574 ( вісім тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 99 копійок.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 681 гривень 60 копійок, витрати за проведення експертизи 1 015 гривень 20 копійок, а всього 2 696 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", , адреса: 03062, м.Київ, пр-т Перемоги, 65.

Відповідач: ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2022.

Суддя Твердохліб Ю.О.