Справа № 309/2173/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 28 жовтня 2021 року (у складі судді Волощук О.Я.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральних і матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у червні 2021 р.

Просила стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної унаслідок ДТП, у розмірі 7166 грн. і моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 08 березня 2021 р. відповідач, керуючи транспортним засобом марки «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Хуст по вул. Духновича, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу у русі пішоходу - ОСОБА_2 , унаслідок чого скоїв на неї наїзд, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України.

Через втрату свідомості позивача було доставлено на кареті швидкої допомоги до Хустської районної лікарні, де надано медичну допомогу. Її госпіталізували до травматологічного відділення, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні із 08.03.2021 р. по 12.03.2021 р.

Постановою Хустського районного суду від 06 квітня 2021 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили.

Позивач є потерпілою, яка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у виді забою лівої половини тазу, кульшового суглобу, поперекової ділянки, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного хворого.

Унаслідок ДТП позивач отримала сильний психологічний стрес, у зв`язку з чим у неї і дотепер залишився страх щодо безпечного пересування містом, виникла невпевненість і нервозність при повсякденному житті, пов`язаному з виходом у місто. Все це призвело до змін у її житті у вигляді негативних переживань та спогадів, настороги, тривоги, емоційних та тілесних реакції при згадуванні про подію, що відбувалася із нею 08.03.2021 р.

Усі ці події відобразилися і на психологічному стані сім`ї позивача. За період перебування на стаціонарному лікуванні її малолітні діти залишилися без нагляду. Дітьми цей час займалися сторонні особи, а тому завдану їй моральну шкоду вона оцінює у 20 000 грн.

Позивач указує, що відповідне лікування потягло за собою значні фінансові затрати, які підлягають відшкодуванню їй, як потерпілій у ДТП, за рахунок винуватця.

У процесі лікування позивач понесла витрати в розмірі 1 165,53 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач зазначила, що працює професійним перукарем та щоденна її заробітна плата становить приблизно 1200 грн. У період із 08.03.2021 р. по 12.03.2021 р. вона була позбавлена можливості працювати та понесла майнові збитки за 5 днів (1200 грн. за 1 день).

Отже, сукупний розмір матеріальної і моральної шкоди, завданої їй відповідачем, становить 27 166 грн.

Рішенням Хустського районного суду від 28 жовтня 2021 р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 988,53 грн. і моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 3097 грн. у відшкодування судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення у частині стягнення моральної шкоди і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоди в розмірі 1000 грн. Вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відповідач вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20000 грн., який стягнутий із нього на користь позивача, є значно завищеним, не враховує характеру правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань і не знаходить свого об`єктивного підтвердження;

-судом невірно вирахуваний розмір судового збору, який підлягає стягненню із відповідача.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Узагальнені заперечення зводяться до того, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції належним чином було досліджено всі наявні докази у справі та надано їм правову оцінку з урахуванням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи не з`явилися у судове засідання, яке відбулося 25 жовтня 2022 р., про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Так, представник позивача адвокат Гайду О.І., була повідомлена в порядку ч.3 ст. 240 ЦПК України (а.с.80), ОСОБА_1 був повідомлений шляхом надіслання SMS - повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку SMS. Відтак, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимим доказами доведені понесені витрати на придбання медикаментів для лікування у сумі 988,53 грн. Необхідність стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. доведена позивачем належними та допустимим доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку в період непрацездатності, суд констатував, що позивачем не надано належних і допустимих доказів надання послуг професійного перукаря і відповідне отримання щоденної заробітної плати в розмірі 1200 грн.

Стягуючи з відповідача на користь держави 3097 грн. у відшкодування судового збору суд констатував, що оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 3097 грн.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні, з таких мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що 08 березня 2021 р. о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Хуст по вул. Духновича, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_2 , унаслідок чого скоїв наїзд, чим порушив вимоги п.18.1 ПДР України.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 06 квітня 2021 р. ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.8-9).

Суд констатував, що обставини, які встановленні постановою суду у справі про адміністративне правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася за участю «Дачіа Логан», державний номерний знак НОМЕР_1 , і вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, доказуванню у цій справі не підлягають. Крім того, вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарної хворої ОСОБА_2 , у останньої наявний забій лівої половини тазу, кульшового суглобу, поперекової ділянки (а.с.6). Відповідно до представлених чеків сума витрат, понесених ОСОБА_2 на придбання медикаментів, становить 1165,53 грн. (а.с.7).

Відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції у частині визначення суми відшкодування моральної шкоди та стягнення із нього судового збору.

Стосовно стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовну вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, виходив із того, що з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої позивач отримала тілесні ушкодження. Очевидним є той факт, що позивач перенесла і душевні страждання, нервовий стрес, переживання, оскільки, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона змушена була змінювати звичайний ритм свого життя, витрачала час на поновлення своїх прав, були порушені її актуальні життєві плани, а через перебування на лікуванні вона була змушена залишити своїх малолітніх дітей на сторонніх осіб.

Колегія суддів не може цілком погодитися із таким висновком.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Іншими словами, суд має врахувати характер і обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, і виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріалами справи достеменно встановлено, що мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на позивача було здійснено наїзд і завдано пошкоджень її майну. Указане стверджується постановою від 06 квітня 2021 р. у справі № 309/908/21 (а.с.8-9), про завдання позивачеві якогось ступеню тілесних ушкоджень мова не йде.

Однак, потерпіла була направлена до Хустської районної лікарні 08.03.2021 р. у стаціонар, 12.03.2021 р. була виписана (а.с.6). У виписці із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що позивач отримувала комплексну консервативну терапію на фоні якої стан хворої покращився, болі купіровані. Хвора виписувалася у задовільному стані. Із рекомендацій: щадний режим до 2-х тижнів і нагляд травматолога поліклініки.

Оцінюючи завдану моральну шкоду саме в розмірі 20 000 грн., позивач не вказує, із чого при цьому вона виходила.

Проте, оскільки матеріалами справи достовірно встановлений факт заподіяння шкоди позивачу, протиправність діяння її заподіювача, тобто відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві моральну шкоду за завдання шкоди.

Колегія суддів вважає, що з огляду на обставини справи, письмові докази та правові позиції сторін у спорі, з відповідача на користь позивача належить стягнути 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Також відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції у частині стягнення із нього на користь держави 3097 грн. судового збору.

Із цього приводу колегія суддів зауважує наступне.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернулася до суду в червні 2021 р. Ціна позову нею указана 27 166 грн., із яких: 7166 грн. заподіяна матеріальна шкода (тобто майнова вимога) та 20 000 грн. заподіяна моральна шкода (тобто немайнова вимога).

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до суду позовної заяви з однією майновою і однією немайновою вимогою загалом необхідно було сплачувати 1818 грн. (908*2).

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги не в повному обсязі (20 988,53 грн.), а це складає 77,26 % від заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені частково (на 77,26%), сума судового збору, яка мала сплачуватися у суді першої інстанції при подачі позову складала 1818 грн., то із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмір 1404,59 грн.

Із чого виходив суд першої інстанції, стягуючи із відповідача на користь держави 3097 грн. у відшкодування судового збору, є незрозумілим.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ч.1, п.1, п.3, п.4 ЦПК колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги належить задовольнити частково.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Рішення Хустського районного суду від 28 жовтня 2021 року в оскарженій частині про відшкодування моральної шкоди та судового збору змінити.

2.1.«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

2.2.«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави 1404 (одна тисяча чотириста чотири) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок у відшкодування судового збору.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 07.11.2022 р.

Судді: