ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2510/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

з участю: секретаря судового засдіання - Лаптєвої Ю.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича - ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_3 , треті особи: Державне підприємство "СЕТАМ", ОСОБА_4 про визнання переважного права, звернення стягнення на предмет іпотеки, звільнення іпотечного майна з-під арешту та припинення публічних торгів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_3 , третя особа-Державне підприємство "СЕТАМ" про визнання переважного права, звернення стягнення на предмет іпотеки, звільнення іпотечного майна з-під арешту та припинення публічних торгів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2019 вказану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва, за місцезнаходженням нерухомого майна щодо якого виник спір, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.10.2019 у справі за вказаним позовом було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за загальними правилами позовного провадження.

У судовому засіданні 09.02.2022 від представника відповідача приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича - ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, вказуючи на те, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань, що були поставлені позивачем в позовній заяві у даній справі, оскільки станом на сьогоднішній по-перше, позивач втратив статус іпотекодержателя у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки; по-друге, арешт з квартири АДРЕСА_1 , який просить позивач зняти, вже знято приватним виконавцем у зв`язку з завершенням виконавчого провадження на підставі ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». По-третє, квартира, припинити реалізацію якої просить позивач, вже реалізована з прилюдних торгів.

Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що існують підстави вважати про відсутність предмета спору, а тому просить суд закрити провадження у вказаній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з участю у іншому судовому засіданні. Ухвалою суду від 09.02.2022, яка занесена до протоколу судового засідання у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено та продовжено розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання та просив закрити провадження у справі.

Третя особа Державне підприємство "СЕТАМ" у судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши думку представника відповідача 2 та представника третьої особи 2, дослідивши клопотання про закриття провадження у справі та матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями ст. 11 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_3 , треті особи: Державне підприємство "СЕТАМ", ОСОБА_4 про визнання переважного права, звернення стягнення на предмет іпотеки, звільнення іпотечного майна з-під арешту та припинення публічних торгів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність позичальнику строком до 22 червня 2010 року грошові кошти в розмірі 1 495 805 грн., що за середнім курсом продажу Євро приватним особам комерційними банками міста Києва складає 130 070 Євро.

22 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язання, що виникло в Іпотекодавця поставі Договору позики, посвідченого 22 грудня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., на суму 1 495 805 грн., що за середнім курсом продажу Євро приват особам комерційними банками міста Києва складає 130 070 Євро, з обумовленим Основному Договорі строком повернення боргу до 22 червня 2010 року.

22 грудня 2009 року між цими сторонами укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за умовами якого сторони домовилися, що Іпотекодержатель, у невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за основним договором, має право продати від свого імені в порядку передбаченому дію: законодавством квартиру АДРЕСА_1 .

Вищевказана квартира належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, який посвідчений 05 вересня 2005 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 14 листопада 2005 року, записаний у реєстрову книгу № 416-161 за реєстровим № 44340.

22 червня 2010 року між вказаними сторонами укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору Іпотеки від 22.12.2009, відповідно до якого в п. 1.1 вказано Договору, срок повернення боргу продовжено до 22 грудня 2010 року.

Протягом тривалого часу ОСОБА_3 ухилявся від виконання обов`язків за вищевказаним договором позики грошей, внаслідок чого у ОСОБА_2 виник намір задовольнити свої вимоги за рахунок предмет іпотеки.

В подальшому ОСОБА_2 стало відомо, що 10.10.2018 приватним виконавецем виконавчого округу м. Київ Мілоцьким О.Л. накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , чим суттєво порушив права ОСОБА_2 , як Іпотекодержателя за Договор іпотеки від 22.12.2009.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, арешт дану квартиру приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. накладено в рамках виконавчого провадження № 57401979.

Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчого провадження № 57401979 відкрито 10.10.2018 відносно боржника ОСОБА_3 в інтересах стягувана ОСОБА_4 .

Крім того, 07 травня 2019 року ОСОБА_2 було виявлено за посиланням https.;//setam.net.ua/auction/335214 оголошення про продаж квартири АДРЕСА_1 , лот на ДП "СЕТАМ" № 333727.

При цьому ОСОБА_2 , як іпотекодержатель, згоди на продаж квартири не надав.

З огляду на положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України та відповідно умов Договору про задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_2 має переважне право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Перешкодою для задоволення вимог ОСОБА_2 за рахунок предмета іпотеки є арешт майна, накладений 10.10.2018 приватним виконавцем Мілоцьким О.Л.

З огляду на те, що є загроза реалізації квартири АДРЕСА_1 за допомогою електронних торгів, виникла необхідність у встановленні переважного права щодо реалізації вищезазначеної квартири за ОСОБА_2 .

Таким чином, для відновлення свого порушеного права як іпотекокодержателя, який має переважне право на предмет іпотеки та його реалізацію згідно Закону України «Про іпотеку» та договір про задоволення вимог Іпотекодержателя від 22.12.2009 позивач звернувся до суду, та у вимогах позову просив: - визнати переважне право за ОСОБА_2 на звернення стягнення на пре іпотеки в тому числі шляхом набуття права власності та/або самостійного продажу, встановивши першочерговий пріоритет на задоволення вимог ОСОБА_2 ; - звільнити іпотечне майно з-під арешту, накладеного приватним виконав; виконавчого округу м. Києва Мілоцьким О.Л. постановою про арешт майна боржника, серія та номер: 57401979, видана 10.10.2018; - припинити реалізацію предмета іпотеки, квартири АДРЕСА_1 , на публічних торгах розміщених ДП "СЕТАМ": № 333727 в рамках виконавчого провадження № 57401979.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом положень пункту 2 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Додатково суд враховує, що відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Як зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №755/10947/17, «Велика Палата Верховного Суду зазначає, шо незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Таким чином, при вирішенні цієї справи, слід враховувати вищезазначені Постанови Верховного суду України, як останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Як встановлено у ході судового розгляду рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 04.10.2013 у справі № 753/9736/13, яке набрало законної сили, стягнуто зі ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , заборгованість в розмірі 2059182 грн. 94 коп.; судові витрати в розмірі 3441 грн., а всього стягнуто 2062623 грн. 94 коп.

На виконанні приватного виконавця Мілоцького О. Л. перебувало виконавче провадження № 57401979 з примусового виконання виконавчого листа № 753/9736/13, виданого 18 грудня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва.

Виконавчий лист видано на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 2 059 182,94 грн. та судового збору в розмірі 3 441,00 грн.

Постановою від 26 грудня 2018 року у межах вказаного виконавчого провадження приватний виконавець Мілоцький О.Л. описав та наклав арешт на належне боржнику ОСОБА_3 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

22 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів у розмірі 1 495 805 грн. та договір іпотеки, яким було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 з подальшими змінами та доповненнями до них.

Відповідно до акта про реалізацію предмета іпотеки ВП № 57401979 від 29.07.2019, приватним виконавцем Мілоцьким О.Л., виконавчий округ місто Київ, при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/9736/13 виданого 18.12.2013 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 2 059 182 грн. 94 коп., судові витрати 3 441 грн., а всього 2 062 623 грн. 94 коп., відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» передано на реалізацію об`єкт житлової нерухомості, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі власності, на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2005, іпотекодержатель - ОСОБА_2 , іпотека на підставі договору іпотеки від 22.12.2009, боржник - ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу № 420238 від 19.07.2019, 19.07.2019 відбулись торги щодо реалізації квартири АДРЕСА_1 , переможцем торгів став ОСОБА_4 за ціною продажу - 4 466 970 грн. 90 коп.

29 листопада 2018 року ОСОБА_2 звертався до приватного виконавця Мілоцького О.Л. із запереченням щодо реалізації нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки та просив скасувати арешт вказаного майна.

26 грудня 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 57401979, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2019 у справі № 640/7964/19 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до приватного виконавця Мілоцького О.Л., третя особа ДП «СЕТАМ», про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2019, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2019 без змін.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2019 у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії приватного виконавця Мілоцького О.Л. відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.07.2019 року вказана ухвала залишена без змін.

Постановою Верховного суду від 28.07.2021 ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2019 та постанову Київського апеляційного суду м. Києва від 25.07.2019 в частині вирішення вимоги скарги ОСОБА_3 щодо зобов`язання приватного виконавця Мілоцького О.Л. про скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.12.2018 залишено без змін.

Вказаною постановою суду встановлено, що вартість предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 становить 6 381 387,00 грн.

Заборгованість боржника ОСОБА_3 заставодержателю ОСОБА_2 згідно з копією договору позики становить 1 495 805,00 грн. тобто вартість предмета застави значно перевищує розмір заборгованості боржника перед заставодержателем.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20.12.2016 у справі №753/21020/14-ц стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 22.12.2009, який забезпечено іпотекою, у розмірі 3 006 890,00 грн.

Також встановлено, що порушення права заставодержателя відсутнє, а звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3 не позбавляє права заставодержателя - ОСОБА_2 на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок коштів, які надійшли від реалізації заставленого майна. У зв`язку із цим дії приватного виконавця щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, його опис та накладення на нього арешту, вчинені відповідно до норм Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02.04.2020, яке набрало законної сили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького О.Л., третя особа: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання електронних торгів нерухомого майна недійсними відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою приватного виконавця Мілоцького О.Л. від 06.03.2020 виконавче провадження № 57401979, в межах якого накладено арешт на квартиру, завершене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про повернення виконавчого документа), що підтверджується.

Згідно положень ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у випадку реалізації предмета іпотеки в примусовому порядку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

На підставі викладено та з врахуванням того, що іпотека припинилась, арешт, що був накладений на квартиру знятий приватний виконавцем на підставі ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» одночасно з винесенням приватним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 06.03.2020, відсутності порушеного права іпотекодержателя ОСОБА_3 , встановленого рішенням суду, у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору між цими учасниками процесу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити, а провадження у справі закрити, оскільки наведені стороною відповідача обставини та долучені до справи докази, свідчать про відсутність предмета спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Київ Мілоцького Олега Леонідовича, ОСОБА_3 , треті особи: Державне підприємство "СЕТАМ", ОСОБА_4 про визнання переважного права, звернення стягнення на предмет іпотеки, звільнення іпотечного майна з-під арешту та припинення публічних торгів - закрити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: