Справа № 175/3277/18
Провадження № 2/175/1027/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Державне підприємство «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про захист права власності та добросусідство,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовною заявою в якій просив суд винести рішення, яким зобов`язати ОСОБА_6 скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровими № :02:040:0015; зобов`язати ОСОБА_8 скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровими № :02:040:0014; зобов`язати ОСОБА_4 скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровими № :02:040:013; зобов`язати ОСОБА_9 скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровими № :02:040:0017; зобов`язати ОСОБА_2 скласти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) щодо земельної ділянки з кадастровим № :02:040:0012 та стягнути з відповідачів судові витрати.

06 грудня 2021 року ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області залучено до участі у справі як правонаступника ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_10 (Т.2а.с.189) надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача(Т.2а.с.216).

Представник відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , Звалипіч Т.В. та ОСОБА_2 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_12 надала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідачів, просила відмовити у задоволенні позовних вимог(Т.2а.с.215), надано заперечення на позовну заяву.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак представник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надано пояснення по справі(Т.1а.с.178-181) та заяву про розгляд справи без участі третьої особи(Т.2 а.с.81-82).

Третя особа Державне підприємство «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням(Т.2а.с.98,99) однак представник в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №870064(т.1 а.с.9) ОСОБА_7 правонаступником якого є ОСОБА_1 , належить земельна ділянка площею 2.000 га виданого 24 січня 2006 року на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації(т.1 а.с.10), кадастровий номер земельної ділянки :02:040:0016.

02 червня 2017 року Державним підприємством «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було отримано заяву ОСОБА_7 на коригування поворотних точок меж земельної ділянки, та працівниками інституту здійснено виїзд де здійснено топографо-геодезичну зйомку земельної ділянки з кадастровим номером :02:040:0016. За результатами камеральних робіт встановлено, що суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:040:0015 власником якої є ОСОБА_6 (державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №870063)(т.1 а.с.62);:02:040:0014 власником якої є ОСОБА_5 ; :02:040:0013 - власником якої є ОСОБА_4 (державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №870061)(т.1. а.с.79); :02:040:0017 - власником якої є ОСОБА_2 ( державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ№ 874871)(т.1а.с.85); :02:040:0012 - власником якої є ОСОБА_13 (державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ№ 870060)(т.1а.с.51) внесено в базу Державного земельного кадастру з помилкою, та відповідно до наведеного коригування поворотних точок не можливе без коригування земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами(т.1 зворотній а.с.9).

Відповідно до збірного кадастрового плану земельних ділянок земельна ділянка ОСОБА_7 межує з земельною ділянкою ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (Т.2а.с.153).

Так відповідно до наданих копій технічної документації щодо землеустрою, а саме: «Технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області» на кадастрові номери :02:040:0015(власник ОСОБА_6 ), :02:040:0013(власник ОСОБА_4 ), ;02:040:0017(власник ОСОБА_2 ), :02:040:0012(власник ОСОБА_13 ) та :02:040:0016 (власник ОСОБА_7 ) вбачається наявність акту про передачу та прийом вищевказаних земельних ділянок в натурі зокрема актами визначено, що межі земельних ділянок закріплені межовими знаками довгострокового зберігання, які передані власнику земельної ділянки, зовнішні межі погоджені з суміжними землекористувачами та спірних питань не має(Т.2.а.с.31, 33, 35, 37, 39, 41). Зазначений акт складено та підписано зокрема щодо земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (т.2 а.с.39, 41).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, кадастровий номер 122140:02:040:0015(власник ОСОБА_6 ) виконаної фізичною особою-підприємцем ОСОБА_15 , зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за 8800 № 2 024224 від 10 листопада 2014 року, має кваліфікаційний сертифікат інженера геодезиста №011521 від 15 листопада 2013 року було виконано польові топографо-геодезичні роботи та закріплені точки Т1 та Т2. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виконано по координатах від точок ТІ, Т2, за допомогою електронного тахеометра Topcon GTS-236N (заводський №ОМ 0515, свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки №1917 від 22.03.2008 року, видане Національним науковим центром Інститут метрології у присутності замовника та суміжних землекористувачів та землевласників. За матеріалами польових топографо-геодезичних робіт, даних Державного земельного кадастру та з урахуванням даних державного акту на право власності на земельну ділянку виготовлений кадастровий план земельної ділянки та вирахувана її площа аналітичним методом. Площа кожної земельної ділянки складає 2,000 га. У тому числі рілля 2,000га.(Т.1а.с.118-128).

Згідно із статтею 91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників сумісних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно із статтею 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до статті 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Наказом Державного комітету із земельних ресурсів № 376 від 18.05.2010 «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками».

За змістом пункту 3.13 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до п. 4.3. Інструкції відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2020 року по справі № 910/7164/19 визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно матеріали справи, виходячи з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільний прав, який на думку суду є неефективним в розумінні статті 152 ЗК України. До того ж на замовлення відповідача ОСОБА_6 було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, кадастровий номер 122140:02:040:0015, яка межую з позивачем, та згідно якої встановлено, що розміщення земельної ділянки відповідає акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, які були підписані ОСОБА_7 з зазначенням відсутності спірних питань.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не я власниками суміжних ділянок по відношенню до ділянки ОСОБА_16 , що усуває можливість порушення ними меж земельної ділянки ОСОБА_16 .

Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про землеустрій», ст.ст. 103, 106, 152, 198, ст. ст. 2, 13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: Державне підприємство «Дніпровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про захист права власності та добросусідство - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.