Провадження № 2/752/547/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
28 березня 2022 року року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою,
11.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання поруки припиненою до АТ «ОТП Банк».
01.04.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залучення до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3
06.10.2020 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між ним та АТ «ОТП Банк» був укладено договір поруки № SR-J02/031/2008/1, за умовами якого він зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 його боргових зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором № ML-J02/031/2008 від 07.07.2008 року. Додатковим договором № 5 від 20.07.2011 року до кредитного договору № ML-J02/031/2008 від 07.07.2008 року внесено зміни та визначено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому понад 30 календарних днів сторони домовились, що банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов`язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, в зв`язу з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов`язань. Останній платіж за умовами кредитного договору було здійснено 26.11.2014 року у сумі 455, 00 дол. США. На його думку, відсутність визначеного графіком платежів внеску грошових коштів 08.12.2014 року свідчить про допущення позичальником ОСОБА_2 істотного порушення боргових зобов`язань. Таким чином, 08.01.2015 року вважається, що банк вручив, а ОСОБА_2 отримав вимогу про дострокове виконання зобов`язання у повному обсязі, яку мав виконати впродовж 30 календарних днів, тобто до 07.02.2015 року включно. Однак, дій, спрямованих на погашення заборгованості, позичальником вчинено не було. Оскільки договором поруки строк дії поруки не встановлено, порука припинилась 07.08.2015 року, так як строк виконання основного зобов`язання було змінено на 07.02.2015 року, а впродовж шести місяців з цієї дати банк не пред`явив до нього вимоги.
З огляду на викладене вище, просив визнати поруку за договором поруки № SR-J02/031/2008/1 від 07.07.2008 року, укладеним між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» припиненою.
Позивач у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач АТ «ОТП БАНК», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзиву на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися.
За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Врахувавши думку позивача про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач АТ «ОТП Банк» належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили суду про поважність причин неявки їх представника, не подали відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 07.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-J02/031/2008, за умовами якого банк надав позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти загальною сумою в сумі 33 495, 00 дол. США.
В забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання кредиту 07.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-J02/031/2008/1, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобов`язань перед відповідачем за кредитним договором № ML-J02/031/2008 від 07.07.2008 року в повному обсязі.
Згідно п. 4.1 ст. 4 договору поруки цей договір діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.
Відповідно до умов кредитного договору № ML-J02/031/2008 від 07.07.2008 року остаточною датою повернення кредиту визначено 07.07.2023 року.
Додатковим договором № 5 від 20.07.2011 року до Кредитного договору № ML-J02/031/2008 від 07.07.2008 року внесено зміни до порядку дострокового виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку.
Зокрема, п. 2.1.3.1 визначено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому понад 30 календарних днів сторони домовилися, що банк вважається таким, що реалізує своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов`язань у повному розмірі, а позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу банку, в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов`язання.
17.02.2015 року банк надіслав позичальнику ОСОБА_2 досудову вимогу за вих. № 22-2/865852, згідно якої вимагав достроково виконати зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме впродовж 30 календарних днів з дати відправленням банком цієї вимоги сплатити наступні суми: суму кредиту в розмірі 2 668, 51 дол. США, суму процентів в розмірі 1 063, 77 дол. США, пеню в розмірі 1 859, 44 грн.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1.2 ст. 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом ч. 4ст. 559 ЦК України (в редакції, яка була чинною на час існування спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).
Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 року у справі № 408/8040/12, від 22.08.2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18), від 20.03.2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 10.04.2019 року у справі № 604/156/14-ц вказала на те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.
Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.
Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Разом з цим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). А у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання, передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, 17.02.2015року АТ«ОТП Банк» направив позичальнику ОСОБА_2 вимогу за вих. № 22-2/865852 про усунення порушень умов кредитного договору та вимагав достроково виконати зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі впродовж 30-ти календарних днів з дати відправлення банком цієї вимоги. Таким чином, направленням указаної письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк змінив строк виконання основного зобов`язання - 17.03.2015 року.
У такому випадку підлягають застосуванню правила ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Однак АТ «ОТП Банк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язанняне пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_1 .
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що порука за договором поруки № SR-J02/031/2008/1 від 07.07.008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 припинилась на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_1 у строк протягом шести місяців.
За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, задовольнити.
Визнати поруку за договором поруки № SR-J02/031/2008/1 від 07.07.2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є акціонерне товаристро «ОТП Банк» припиненою.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк