Справа № 345/1482/22
Провадження № 22-ц/4808/1228/22
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Бойчука І. В.,

Томин О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року в складі судді Миговича О. М., ухвалене в м. Калуші Івано-Франківської області, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову вказала, що 30 січня 2015 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати своїх дітей, добровільно кошти на їх утримання не надає, участі в їх вихованні та розвитку не приймає.

Посилаючись на вказані обставини, офіційне працевлаштування відповідача, відсутність у нього інших утриманців, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у твердому грошовому розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що з травня 2022 року його дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї мами-позивачки не бачили. З часу залишення їхнього спільного місця проживання, позивачка дітей жодного разу не навідувала, з ними не спілкувалася, продовжує проявляти байдужість і небажання бути з дітьми, дбати про них. Діти перебувають на повному його утриманні. Поданий позов спрямованим на власне збагачення за рахунок дітей, яких позивачка добровільно залишила з ним.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 600 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2022 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щообов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Неповнолітні діти проживають та перебувають на утриманні у матері, відповідач є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. А тому у зв`язку із об`єктивною потребою дітей сторін у забезпеченні належного матеріального їх утримання, суд вважав, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 1 600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що з травня 2022 року позивачка не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей, місце її перебування не відомо, що підтверджується актами обстеження умов проживання малолітніх дітей. Подання позову про стягнення з нього аліментів спрямоване на власне збагачення за рахунок дітей, яких вона добровільно залишила проживати з ним.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 30 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.7).

Від спільного подружнього життя у них народилися діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти )присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі доручення органу опіки та піклування Войнилівської селищної ради, з метою перевірки умов проживання, утримання та виховання малолітніх дітей комісією в складі начальника ССД Гинди Т. З., головного спеціаліста відділу освіти ОСОБА_7 , секретаря ради ОСОБА_8 , головного спеціаліста відділу СЗН ОСОБА_9 19 травня 2022 року відвідано сім`ю ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 . На момент візиту у дома перебували всі члени, а також мама та бабуся ОСОБА_11 , які проживають разом. ОСОБА_2 не бажала спілкуватися із членами комісії. Проте, вдалося поспілкуватися з мамою ОСОБА_11 , яка повідомила, що її дочка не займається ні вихованням дітей, ні хатніми справами. Дітьми в основному займається бабуся та батько дітей ОСОБА_12 (а.с. 20).

Відповідно до акту обстеження умов проживання та виховання малолітніх дітей від 20 червня 2022 року комісією під час повторного відвідання сім`ї ОСОБА_6 встановлено відсутність ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . З`ясовано, що позивачка забрала деякі свої особисті речі і пішла з дому 25 травня 2022 року. За час своєї відсутності вона жодного разу не поцікавились ні життям, ні здоров`ям своїх дітей. Під час телефонної розмови з ОСОБА_2 вона повідомила, що не збирається приїжджати до дітей (а.с. 21).

Також 15 липня 2022 року начальником служби у справах дітей Гиндою Т. З., головним спеціалістом відділу освіти Ковалишин О. В. та поліцейським офіцером громади ОСОБА_13 в черговий раз відвідано сім`ю ОСОБА_10 . На момент візиту в помешканні перебували всі члени сім`ї, крім матері дітей. Зі слів ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 з 25 травня 2022 року жодного разу не з`явилась у дома, не цікавиться життям та здоров`ям своїх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с. 25).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що комісією з питань захисту прав дитини Войнилівської селищної ради розглядалось питання щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей, за результатами якого комісією вирішено рекомендувати органу опіки та піклування вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_16 , 2015 року народження та ОСОБА_17 , 2018 року народження (а.с. 28, 58).

Враховуючи, що станом на час подання позову діти не проживали з позивачкою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

З огляду на наведене рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 .

В силу вимог частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною сьомою статті 141 ЦПК України визначено, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 488 грн. підлягає компенсації за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 26 вересня 2022 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовити.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 488 грн. в порядку, передбаченому

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2022 року.

Судді: В. М. Барков

І. В. Бойчук

О. О. Томин