КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/811/21 Головуючий у І інстанції Теремицька Н.Ф.
Провадження №22-ц/824/8897/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВердиктКапітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року директор ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковський О.В. звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтований тим, що 15 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 6-27723 «Проста позика», відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, що акцептована відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Перерахування грошових коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов Договору доручення на здійснення переказу коштів № ФК-П-20/08-08 від 20 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку позичальника на підставі укладеного договору позики.

Пропозиція (оферта) на укладення електронного договору позики № -27723 підписано ОСОБА_1 15 грудня 2020 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Згідно з п. п. 2.3. договору позики, дата видачі кредиту 15 грудня 2020 року, дата повернення кредиту 04 січня 2021 року (включно), термін користування кредитом 20 діб. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою, строк повернення грошових коштів наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, позику не повертає та не сплачує проценти за користування коштами.

23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» зобов`язався передати за плату ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі, за Договором позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором, яка станом на 06 жовтня 2021 року становить 23 590,34 грн., а також, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором позики № -27723 від 15 грудня 2020 року 23 590,34 грн., яка складається з: 3500,00 грн.- заборгованості по основній сумі кредиту; 1 360,00 грн. - заборгованості за відсотками згідно акційної відсоткової ставки; 18 511,64 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до пункту 9.7. кредитного договору; 218,70 грн. - інфляційних збитків за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не врахування правової позиції Верховного Суду України при його ухваленні, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» надано завірену копію договору за № -27723 від 15 грудня 2020 року, на якій взагалі відсутній підпис з боку відповідача, що в свою чергу свідчить про не укладення та не підписання цього договору останньою.

Крім того, в умовах договору взагалі не вказано ні про надання кредитних коштів, ні про відсотки, період кредитування та суми кредиту, що в свою чергу підтверджує факт неузгодження суттєвих умов, які є обов`язковими при укладанні та підписанні саме кредитного договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що у неї немає жодних зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал», так як вона не отримувала кредит на суму 3 500 грн., а в доданих до позову документах немає жодного підтвердження укладання договору № -27723 від 15 грудня 2020 року та договору про відкриття поточного рахунку.

28 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від директора ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковського О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року залишити без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що договір позики було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, що акцептована ОСОБА_1 15 грудня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електроннукомерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України).

Тобто, ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом (заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердіження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») було перераховано грошові кошти у розмірі З 500,00 гривень, що підтверджується квитанцією та Довідкою.

Перерахування грошових коштів на картку позичальника було здійснено за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яка відповідно до умов договору на переказ коштів № ФК-П-20/08-08 від 20 серпня 2020 року, що укладений з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку позичальника на підставі укладеного договору позики.

У відзиві директор ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковський О.В. звертає увагу на висновки Верховного суду, які викладені в постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №910/1836/17 та в постанові від 23 жовтня 2019 року у справі 917/1307/18.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, а саме з того, що позивач надав докази, які свідчать про належне укладення договору позики, в тому числі погодження з умовами Договору позики № -27723 «Проста позика» від 15 грудня 2020 року, додатку № 1 до договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № -27723 «Проста позика», відповідно до пункту 2.1. якого, товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит і сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому законом.

Пунктом 2.2. договору позики № -27723 «Проста позика» визначено, що кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту): 3 500,00 гривень.

Згідно пункту 2.3. договору позики, строк користування кредитними коштами складає: 20 діб та починається з 15 грудня 2020 року і закінчується 04 січня 2021 року (включно).

В пункті 2.5. договору позики зазначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1до цього договору).

Пунктом 3.9. договору позики визначено, що позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом одноразовим платежем в розмірі 4 860 гривень 04 січня 2021 року, шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства не пізніше 04 січня 2021 року.

В пунктах 9.2.-9.3. договору позики визначено, що цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п. п. 9.2. цього договору, має юридичну силу власноручного підпису.

Згідно пункту 9.4. договору позики, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом у розрахунку 702,00 проценти річних.

Відповідно до пункту 9.7. договору позики, сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі передбаченому п. п. 9.4. цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Згідно Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до Договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, дата отримання кредиту - 15 грудня 2020 року; дата повернення кредиту - 04 січня 2021 року; кількість днів користування - 20; розмір (сума) отриманого кредиту - 3 500,00 гривень; розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом - 1,95; сукупна вартість кредиту (всього до сплати) - 4 860 гривень.

23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до підпунктами 1.1.-1.2. пункту 1 якого, на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за договорами позики вказаними у Реєстрах боржників (Додаток № 1 до договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

23 червня 2020 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»та ТОВ «Вердикт Капітал»була укладена Додаткова угода до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20, відповідно до пунктів 1-4 якої сторони прийшли до згоди викласти п. 6.3. договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року в наступній редакції: «6.3. З моменту переходу до нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3. договору, новий кредитор заміняє кредитора у договорах позики, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) кредитора за цими договорами позики. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З дати відступлення прав вимоги новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів ( в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані кредитором) за договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів та комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договору позики». Інші умови договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року залишаються незмінними.

Відповідно до пункту 1 Акту приймання-передачі Реєстру боржників № 6 від 03 червня 2021 року до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»та ТОВ «Вердикт Капітал», що є Додатком № 2 до Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, згідно з вимогами п. 8.4. Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників № 6 кредитора від 03 червня 2021 року, складений за формою згідно з Додатком № 1 до договору.

Згідно з Реєстром боржників № 6 від 03 червня 2021 року, що є Додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 23-06/20, укладеного 23 червня 2021 року між кредитором ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс»та новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал», 03 червня 2021 року новий кредитор набув право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором позики № -27723, укладеного з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс».

Залишок по тілу кредиту становить 3 500 гривень; залишок по відсотках - 1 360 гривень; заборгованість всього становить 4 860,00 гривень; дні прострочки станом на 03 червня 2021 року - 150 днів. В реєстрі боржників № 6 також зазначено, що до нового кредитора переходить право здійснювати нарахування та стягнення процентів, штрафних санкцій, будь-яких платежів та комісій, в порядку та на умовах, визначених договорами позики.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (кредитний договір № -27723) станом на 06 жовтня 2021 року, загальна сума заборгованості становить 23 590,34 грн. та складається з: 3 500,00 гривень - заборгованості по основній сумі кредиту; 1 360,00 гривень - заборгованості за відсотками згідно акційної відсоткової ставки; 18 511,64 гривень - заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до пункту 9.7. кредитного договору; 218,70 гривень - інфляційних збитків за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Доводи апеляційної скарги про те, що в доданих до позову документах немає жодного з підписом відповідача не відповідають дійсності, оскільки договір позики № -27723 «Проста позика» від 15 грудня 2020 року та додаток № 1 до договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору, зокрема позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора А957U6FW, відправленого 15 грудня 2020 року о 19:24:39 (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про належне укладення договору позики, в тому числі погодження з умовами Договору позики № -27723 «Проста позика» від 15 грудня 2020 року, Додатку № 1 до Договору позики № -27723 від 15 грудня 2020 року, шляхом проставляння електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала кредитних коштів в розмірі 3500,00 грн. є безпідставними, оскільки доказом підтвердження отримання коштів відповідачем є лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_45 від 30 вересня 2021 року та квитанція, в яких зазначається сума коштів, маска картки, яка зазначена позичальником ОСОБА_1 у пункті 10 «Реквізити сторін» договору позики № -27723 «Проста позика» від 15 грудня 2020 року; номер транзакції в системі.

Таким чином, апеляційний вважає, що виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного Договору позики № -27723 «Проста позика» від 15 грудня 2020 року та договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 від 23 червня 2020 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позовні вимоги.

У свою чергу відповідачем не надано доказів на спростування аргументів позивача щодо укладення між сторонами договору позики, погодження всіх істотних умов договору та розміру заборгованості.

Інших доказів на спростування правильних висновків суду першої інстанції стороною відповідача не надано та в матеріалах справи не міститься.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди сторони відповідача з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки наявних у справі письмових доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність укладеного з відповідачем договору позики та заборгованості, зокрема, її розміру. Вказані аргументи спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин саме в тому контексті, який, на думку сторони відповідача є правовою підставою для відмови у стягненні з відповідача кредитної заборгованості.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана