головуючий у суді І інстанції Бусик О. Л.
провадження № 22-ц/824/1029/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просив стягнути з останньої заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 01 травня 2018 року у розмірі 38 387,56грн та за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 144,11грн, заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення з 01 травня 2018року у розмірі 36 770,78 грн та за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 304,25 грн, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно урозмірі33,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підготовлено та опубліковано договір в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).

Свідоцтвом повного і безастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Квартира АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_1 , під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води, а отже вона є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги проводиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 березня 2021 року складає 39 075,03 грн та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 304,25 грн.

Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року №602-18, укладеного з публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі39 531,67грн.

За таких обставин, сума заборгованості за спожиті послуги з 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 39075,03 грн, сума заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 39 531,67 грн, що разом становить 78 606,70 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року позов КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію та спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 01 березня 2021 року у розмірі 36 770,78 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 304,25 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 16,00 грн та судовий збір у розмірі 1 112,30.

Частково задовольняючи позовні вимоги КП «Киїхвтеплоенерго», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення в квартирі АДРЕСА_1 , що надається останній КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року. Позивач здійснив розрахунок заборгованості згідно із встановленими нормами чинного законодавства, при цьому, він виконав свої зобов`язання, забезпечивши в установленому законом порядку надання відповідачу послуг з центрального опалення та постачання гарячої води з представленням відповідачу квитанцій на оплату таких послуг. Разом з тим, позивач зазначав, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість до 01 травня 2018 року у розмірі 38 387,56 грн за послуги з централізованого опалення та 1 144,11 грн - за послуги з постачання гарячої води. Однак, за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду у квітні 2021 року, тому у задоволенні цих вимог необхідно відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України, про застосування наслідків якого заявлено відповідачем. При цьому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з01 травня 2018 року до 01 березня 2021 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд вказав, що відповідач показання квартирних засобів обліку до виконавця не подавав, у зв`язку з чим, розрахунок заборгованості за адресою відповідача здійснювався відповідно за показаннями будинкових засобів обліку.

Не погоджуючись з указаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вказуючи на те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 станом на 08 грудня 2020 року виконала зобов`язання щодо надання виконавцю послуг КП «Київтеплоенерго» показань наявних приладів, у спосіб, що не заборонений законом (шляхом підписання сторонами двостороннього акта), а саме лічильника (заводський номер 68683066) із показником 6416 kWh і лічильника (заводський номер 68682935) із показником 4957 kWh, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі багатоквартирного будинку, що підтверджується актами зняття/встановлення пломб вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від листопада і грудня 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня 2021 року: 2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01 травня 2018 року надання послуги з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги», згідно з частиною першою статті 12 якого визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги»договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01 травня 2019 року), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01 травня 2019 року.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води.

На виконання вищевказаних вимог КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до положень ЦК України якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивача.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води в установленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з частиною першою статті509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901 і частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» і КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги № 601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії.

Відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 є споживачем центрального опалення у квартирі АДРЕСА_1 , що надається КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року.

Обсяги теплової енергії, затраченої на послугу з постачання гарячої води визначається відповідно до пункту 2.4.1 Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КТМ 204 244-94) за обсягами споживання з показань засобів обліку холодної води за наступною формулою:

Qгв=V*(K* ((Тг.в - Тх.в)/С); де:

V (куб. м) - обсяг холодної води згідно показників будинкових засобів обліку холодної води на підігрів;

Т г.в.= 55 °С - температура гарячої води на вводі у внутрішньобудинкову систему житлового будинку;

Т х.в. = 5 °С температура холодної води на вводі в теплообмінник (бойлер) в опалювальному періоді;

К - коефіцієнт, який враховує тепловіддачу у ванних кімнатах;

С - теплоємність води, що для розрахунків приймається -1000Ккал/кг*град.

При працюючій циркуляційній мережі житлового будинку коефіцієнт переводу обсягу води спожитої будинком, згідно показань засобів обліку холодної води в теплову енергії - 0,06, при її пошкодженні - 0,05.

Підставою для нарахувань витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК є Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006року № 359 (далі - Методика).

Так, розрахунок плати за опалення МЗК багатоквартирних будинків, помешкання яких не в повному обсязі обладнано квартирними засобами обліку теплової енергії здійснюється відповідно до пунктів 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики за формулою:

Qmзk = (Fmзk х Qpiк х (tвн - tср.ф.) x nl) / ((tвн - tcp) x n'), Гкал, де:

Fmзk - опалювальна площа МЗК, кв. м;

Qpiк - питома витрата теплової енергії на опалення МЗК, Гкал/год/кв. м;

tвн - розрахункова температура внутрішнього повітря МЗК, °С;

tср.ф. - середня температура зовнішнього повітря в розрахунковому місяці згідно даних Гідрометеоцентру, °С;

nl - кількість днів розрахункового періоду;

tвн - середня нормативна температура зовнішнього повітря опалювального періоду, °С;

n' - кількість днів опалювального сезону згідно ДСТУ-НБВ.1.1-27-2010.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач здійснив розрахунок заборгованості згідно із встановленими нормами чинного законодавства, при цьому, він виконав свої зобов`язання, забезпечивши в установленому законом порядку надання відповідачу послуг з центрального опалення та постачання гарячої води з представленням відповідачу квитанцій на оплату таких послуг.

Надані позивачем розрахунки відповідач належними та допустимим доказами не спростувала.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію та спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року до 01 березня 2021 року у розмірі 36 770,78 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 304,25 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 16,00 грн.

Посилання представника відповідача на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було враховано, що відповідачем було встановлено засоби обліку теплової енергії та станом на 08 грудня 2020 року нею було виконано зобов`язання щодо надання виконавцю послуг КП «Київтеплоенерго» показань наявних приладів у спосіб, що не заборонений законом (шляхом підписання сторонами двостороннього акта), є безпідставним з огляду на наступне.

Так, судом установлено, що згідно з паспортами від 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 придбала два теплолічильника марки ULTRAHEATT 230 №68683066 та ULTRAHEAT Т230 №68682935. У подальшому вона замовила у ТОВ «Зелена Столиця» робочий проект обладнання квартирного вузла обліку теплової енергії в багатоквартирному будинку в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно з актами зняття/встановлення пломб вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення 16 червня 2016 року в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено два теплолічильники марки ULTRAHEATT 230 № 68683066 та ULTRAHEAT Т230 №68682935.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 і фізична особа-підприємець ОСОБА_3 уклали договір повірки засобу обліку № 182723, згідно з яким вказані засоби обліку тепла пройшли періодичну повірку.

Пунктом 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, пунктами 8, 9, 17-19 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, державними будівельними нормами, зокрема ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» передбачено, що для встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії в квартирах, що мають індивідуальний тепловий ввід необхідно: отримати технічні умови (далі - ТУ), замовити на підставі отриманих ТУ проектну /технічну документацію та погодити її з організацією що видала ТУ, провести спеціалізованою організацією у відповідності до погодженої проектної документації встановлення вузла обліку та регулювання теплової енергії, звернутись до організації-виконавця послуг з централізованого опалення щодо прийняття на абонентський облік встановленого вузла обліку та регулювання теплової енергії та укласти/внести зміни у відповідний договір щодо обліку теплової енергії.

Також, відповідно до пункту 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку.

Відповідно до підпункту 12 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Згідно з пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.

У частині третій статті 12 і частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено та із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що вона виконала свої зобов`язання щодо надання позивачу показань наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку.

У той же час, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідач у період з 01 травня 2018 року до 01 березня 2021 року не сплачує надані позивачем житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим, наявна заборгованість у розмірі 36 770,78 грн з послуг із централізованого постачання теплової енергії та 2 304,25 грн за послуги з постачання гарячої води, яку суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із відповідача.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенергія» в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку в оскаржуваній частині не переглядається.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 станом на 08 грудня 2020 року виконала зобов`язання щодо надання виконавцю послуг КП «Київтеплоенерго» показань наявних приладів, у спосіб, що не заборонений законом (шляхом підписання сторонами двостороннього акта), що підтверджується актами зняття/встановлення пломб вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від листопада і грудня 2020 року на правильність висновків суду першої інстанції не впливає з огляду на наступне.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір повірки засобу обліку, за умовами якого останній зобов`язався надати послуги з проведення періодичної повірки засобу обліку за адресою: АДРЕСА_3 .

На виконання вищевказаного договору у листопаді 2020 року між ФОП ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було складено акт про зняття раніше встановлених лічильників для проведення їх повірки та зафіксовано показники теплової енергії.

Згідно з актами від 08 грудня 2020 року, складеними між слюсарем-сантехніком РВЗ № 5 ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , після проведення повірки лічильників їх було встановлено із фіксацією показників цих лічильників.

Колегія судді не може погодитися із доводами представника відповідача, що ОСОБА_1 станом на 08 грудня 2020 року виконала зобов`язання щодо надання виконавцю послуг КП «Київтеплоенерго» показань наявних приладів, у спосіб, що не заборонений законом (шляхом підписання сторонами двостороннього акта), оскільки матеріали справи не містять доказів підписання такого акта між сторонами справи, а саме КП «Київтеплоенерго» і ОСОБА_1 , як і не місять доказів того, що зміст договору повірки засобів обліку та актів зняття/встановлення пломб вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, які підписані ОСОБА_5 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та слюсарем-сантехніком РВЗ № 5 ОСОБА_4 , були доведені до відома позивача - КП «Київтеплоенерго», оскільки останній не був стороною цих правочинів.

Також безпідставним є твердження представника відповідача про те, що відповідно до інформації, розміщеної на сайті позивача, слюсар-сантехнік РВЗ № 5 ОСОБА_4 є відповідальною особою за зняття показників лічильників, а тому склавши 08 грудня 2020 року акт ОСОБА_1 фактично виконала зобов`язання щодо надання виконавцю послуг КП «Київтеплоенерго», оскільки зі змісту вказаного акта вбачається, що його було складено у зв`язку з встановленням засобів обліку теплової енергії після їх повірки, а не у зв`язку із зняттям показників цих лічильників.

Таким чином судом першої інстанції було правильно розглянуто спір на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та наданих позивачем доказів.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба