ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м.Суми

Справа №588/22/22

Номер провадження 22-ц/816/798/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Огієнка О.О., в приміщенні Тростянецького районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 27 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Сумцов Євген Станіславович звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, державний виконавець Тростянецького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєв Олександр Миколайович, в якому просив визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з даним позовом; визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинений 11 липня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за № 6492, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 142 610,19 грн таким, що не підлягає виконанню; стягнути із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1488 грн 60 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги

Тростянецький районний суд Сумської області рішенням від 23 червня 2022 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнив повністю.

Визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з даним позовом.

Визнав виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинений 11 липня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за № 6492, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 142 610 грн 19 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнув із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1488 грн 60 коп., а також на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 12 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині необґрунтоване, ухвалене без повного та об`єктивного дослідження питання обґрунтованості та доведеності співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким у стягненні з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що у відзиві на позов АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до положень ст. 137 ЦПК України заявляв клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги і при цьому просив відмовити в їх стягненні, оскільки справа з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, вирішуючи питання про відкриття провадження, суд визначив справу як малозначну.

Наголошує на тому, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначає, що в порушення приписів ч. 2 ст. 137 ЦПК України додатки до позову не містили відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, обсяг наданих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Крім того, заяву про розподіл судових витрат з додатками було надіслано на електронну скриньку відповідача в день проведення судового засідання менш, ніж за годину часу, що само по собі унеможливлювало для відповідача детально вивчити отримані документи та подати додаткові змістовні заперечення щодо співмірності та обґрунтованості заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Наголошує на тому, що враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, виходячи з конкретних обставин справи, стягнуті судом витрати на професійну правничу допомогу є штучно завищеними, а тому не підлягали задоволенню.

Наголошує на тому, що питання щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн розглянуте та вирішене судом без врахування наступних правових позицій, висловлених у постановах: Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18; Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20; Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18; Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17.

На думку скаржника, місцевий суд досить формально (без надання оцінки доказам та аргументам) задовольнив вимогу щодо компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача, не надавши належної оцінки чи є обґрунтованою (штучно не завищеною) вартість цих послуг, виходячи з обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого на це часу.

Також вважає, що адвокатом було завищено час роботи на складання заяви про забезпечення позову; запитів до державного виконавця та АТ КБ «ПриватБанк»; аналіз чинного законодавства та вивчення судової практики 4 год. та вартість 6000 грн. А розробка адвокатом правової позиції, пошук та аналіз практики Верховного Суду щодо аналогічної категорії справ не охоплюється поняттям професійної правничої допомоги.

Від представника позивача адвоката Сумцова Є.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що з урахуванням складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, ціни позову та значення справи для позивача, розмір присуджених до стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 12 000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Присуджуючи до стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 12 000 грн витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахувавши, що оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі та зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а стороною відповідача не було доведено не співмірність таких витрат.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Сумцов Є.С. (а.с. 12).

Разом з першою заявою по суті спору, а саме в позовній заяві відповідно до приписів ч. 1 ст. 134 ЦПК України було подано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, на суму 12 000 грн (а.с. 1-4).

У відзиві на позовну заяву представник АТ КБ «ПриватБанк» виклала свої заперечення щодо вимог позивача про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги. Вказала, що справа з вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відноситься до справ незначної складності, а обсяг матеріалів справи є незначним. Також представник відповідача зазначила, що стороною позивача не надано доказів про витрачений час на відповідні види робіт, що ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору. Крім того, представник відповідача вказала, що адвокатом завищено час роботи на складання заяви про забезпечення позову, складання запитів, на аналіз чинного законодавства та вивчення судової практики, а також на складання позовної заяви. Тому, на її думку, вимоги позивача про стягнення таких витрат не підлягають задоволенню (а.с. 69-75).

В подальшому представником позивача адвокатом Сумцовим Є.С. було подано суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат, в тому числі, що понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., до якої на підтвердження розміру понесених судових витрат долучив: договір про надання правової допомоги від 31 грудня 2021 року; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 31 грудня 2021 року, відповідно до п. 2 якого за виконання доручення, передбаченого договором про надання правової допомоги від 31 грудня 2021 року клієнт зобов`язується сплатити адвокату кошти (гонорар) в загальній сумі 12 000 грн, розрахунок якої разом з обсягом наданої правової допомоги викладається в акті приймання-передачі наданих послуг; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23 червня 2022 року, квитанцію від 18 червня 2022 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 12 000,00 грн (а.с. 111-114).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Колегія суддів погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу стягнутих судом першої інстанції на користь ОСОБА_1 в сумі 12 000 грн, оскільки, при його визначенні, суд дотримався положень статей 133, 137, 140, 141 ЦПК України, при цьому виходив з критерію реальності адвокатських послуг, розумності їх вартості у даній справі.

Запереченням відповідача щодо вимог позивача про відшкодування витрат на оплату правничої допомоги суд першої інстанції надав належну оцінку та дійшов правильного висновку, що стороною відповідача не було доведено неспівмірність таких витрат.

Отже, з урахуванням складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, ціни позову та значення справи для позивача, колегія суддів вважає, що розмір присуджених судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 12 000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду в оскаржуваній частині, яке ухвалено судом з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 червня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук