УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2022 Справа №607/14571/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді Братасюка В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання , -

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи позивача встановлено, що останній з 19.09.2019 року має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 .

Відповідно частини першої ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Предмет позову дозволяє позивачу обрати підсудність розгляду справи за власним місцем реєстрації проживання, оскільки спір стосується оплати додаткових витрат на дитину (п.1 ст. 28 ЦПК України).

Відповідач також не має зареєстрованого місця проживання на території м. Тернополя й Тернопільського району; натомість проживає по АДРЕСА_2 .

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Приписами п.1 частини першої статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Місцем реєстрації проживання позивача є АДРЕСА_1 , місцем реєстрації проживання відповідача АДРЕСА_2 , предмет позову дозволяє позивачу обрати підсудність розгляду справи.

При цьому фактичне місце проживання позивача без реєстрації в м. Тернополі, не має правового значення для вирішення питання обрання підсудності розгляду справи.

Відтак Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом» в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскільки відсутні будь які докази наявності у сторін зареєстрованого місця проживання чи перебування на території м. Тернополя чи Тернопільського району.

З огляду на наведене суд вважає, що позов слід передати на розгляд суду за місцем реєстрації проживання позивача до Зарічного районного суду м. Суми. Керуючись п.1 частини першої статті 31 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання, передати на розгляд Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня підписання суддею , якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня підписання суддею.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк