№566/863/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року смт Млинів, Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої - судді Бандури А.П.

при секретарі судового засідання Назаркевич О.С.,

за участю: представника позивача - служби у справах дітей Млинівської селищної ради Ковальчук Л.І.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Ковалевича С.П.,

представника третьої особи Зух Н.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Музики-Дубравського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом служби у справах дітей Млинівської селищної ради до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - орган опіки та піклування Млинівської селищної ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

Служба у справах дітей Млинівської селищної ради звернулася в Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтувавши позов тим, що в ході проведення профілактичної роботи службою у справах дітей Млинівської райдержадміністрації виявлено факт самоусунення від виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_1 стосовно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачка вихованням дітей не займається, станом здоров`я не цікавиться, матеріально їх не забезпечує та зловживає алкогольними напоями.

Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти, в розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_2 , починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Млинівського районного суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Млинівського районного суду від 23 жовтня 2019 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом органу опіки та піклування Млинівської РДА Рівненської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Млинівської селищної ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів закрито та призначено справу до розгляду по суті.

23 квітня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у справі орган опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області, як правонаступника органу опіки та піклування Млинівської районної державної адміністрації Рівненськлї області.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 березня 2022 року залучено в якості правонаступника позивача - служби у справах дітей Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області- службу у справах дітей Млинівської селищної ради.

27 червня 2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у цивільній справі за позовом служби у справах дітей Млинівської селищної ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Млинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівв якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , жителя с. Верхівськ Рівненського району.

В судовому засіданні представник позивача служби у справах дітей Млинівської селищної ради Ковальчук Л.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повідомила суд, що хоче повернути своїх дітей. Соціальна служба, на її думку, надає неправдиву інформацію щодо її місця проживання. Вона, відповідачка, більше одного року не проживає в будинку батька. Працює вона неофіційно і може надати позитивні характеристики з попереднього місця роботи.

В школі у сина була один раз.

Вважає, що може виховувати і утримувати дітей.

Вона дзвонила до колишньої свекрухи і вона вказала, що для побачень необхідний дозвіл органу опіки та піклування.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Ковалевича С.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що не враховано інтереси дітей, яким краще буде жити у сім`ї з матір`ю.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 - адвокат Музика-Дубравський В.А. в судовому засідання, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задоволити позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та стягнення з неї аліментів. В судовому засіданні пояснив, що діти проживають з ОСОБА_2 та його матір`ю і вони займаються їх вихаванням та доглядом. Відповідачка ОСОБА_1 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Не спілкується з дітьми та не надає матеріальної допомоги на їх утримання.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -представник орган опіки та піклування Млинівської селищної ради - Зух Н.В. просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є підставним і підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами.

Свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що діти проживають з нею з 2019 року. перед цим передзвонила сестра ОСОБА_1 і повідомила, що її внук - ОСОБА_3 о 23 годині ходить по селу і шукає маму. На другий день вона, свідок, поїхала і забрала внука. В цей час він знаходився в дядька ОСОБА_7 . Дівчинки ОСОБА_4 не було. Вона з цим дядьком пішли до будинку ОСОБА_1 . ОСОБА_4 вдома була сама. ОСОБА_4 забрав дядько. Спочатку вона, відповідачка, приїжджала до дітей. В 2019 році це було десь разів 2-3. приїжджала в нетверезому стані. Практично ОСОБА_1 її матеріально не підтримує і не надає будь-якої допомоги на утримання дітей. Було декілька раз, коли дала 200 грн. і 500 грн. Був випадок, що вона, особисто, свідок, включила « Вайбер », щоб ОСОБА_7 могла поспілкуватися з сином і донькою. Було декілька разів, що ОСОБА_1 телефонувала сама до дітей, але в основному, це робила вона, свідок, щоб діти не забули матір. Якщо сказати правду, то ОСОБА_4 не хотіла говорити з матір`ю, а хлопчик говорив з мамою. Діти взагалі матір не згадують. Особисто вона, свідок, зверталася до ОСОБА_1 з проханням щоб вона забрала дітей на вихідні або на канікули, однак ОСОБА_1 не скористалась цією пропозицією. Особисто вона, як бабуся, не чинить будь-яких перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми.

Перший раз коли вона, свідок, побачила ОСОБА_4 в хаті, то дитина дуже плакала, працював телевізор, а біля дитини стояла миска з водою. ОСОБА_3 ж забрав дядько.

ЇЇ син, ОСОБА_2 , не забороняв ОСОБА_7 бачитися з дітьми. Останній раз ОСОБА_1 приїжджала до дітей в 2021 році, навесні .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Млинівського районного управління юстиції у Рівненській області 12 листопада 2014 року підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Владиславівською сільською радою Млинівського району Рівненської області 12 грудня 2016 року підтверджується, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .

(т.1, а.с.4-5)

Зазначені обставини підтверджуються також копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 6 від 21 травня 2019 року, згідно якого батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являються ОСОБА_11 та ОСОБА_1 .

Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

(т.1, а.с.7)

Як вбачається з копій наказів №18-Н від 08 серпня 2017 року та №19-Н від 08 серпня 2017 року службою у справах дітей Млинівської райдержадміністрації поставлено на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дітей, які проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

(т.1, а.с.8-9)

Актами обстеження матеріально-побутових умов та умов проживання від 03 серпня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 12 вересня 2018 року, 15 квітня 2019 року підтверджується той факт, що комісією органу опіки та піклування Млинівської районної держадміністрації проведено обстеження сім`ї ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_2, під час обстеження встановлено, що будинку було дуже брудно, не прибрано, розкидані речі домашнього вжитку. Постільна білизна та речі домашнього вжитку не випрані. Діти не помиті, брудні та одягнені в брудний одяг. Їжа для дітей не приготовлена.

Під час обстеження, 12 вересня 2018 року, ОСОБА_1 третій день не з`являється вдома, перебуває в АДРЕСА_3, де зловживає алкоголем. Дітей залишила на своїх батьків, які не завжди належним чином здійснюють догляд за дітьми.

З ОСОБА_1 неодноразово проводились профілактичні бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов`язків. Дано офіційне попередження та роз`яснено про наслідки невиконання нею батьківських обов`язків.

(т.1, а.с.10-13)

Згідно копії довідки про склад сім`ї № 383 виданої Млинівською селищною радою Рівненської області до склад сім`ї ОСОБА_1 входять: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінник ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , племінниця ОСОБА_16 , племінниця ОСОБА_17

(т.1, а.с.14)

Відповідно до характеристики виданої Млинівською селищною радою Рівненської області №382 від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується негативно. На її утриманні двоє малолітніх дітей, яких вона часто залишає на тривалий термін, без догляду, не повертаючись додому по декілька діб. Схильна до зловживання спиртних напоїв. Неодноразово з`являлась в нетверезому стані в громадських місцях. На її незадовільну поведінку неодноразово скаржився батько та сусіди. Перебуває на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах.

(т.1, а.с.15)

З копієї рішення №8 виконавчого комітету Владиславівської сільської ради від 26 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 є неповнолітньою матір`ю і сама виховує сина. Вона навчається в Демидівському ВПУ, а дитину залишає на матір, яка вживає спиртні напої та інколи не належним чином здійснює догляд за дитиною.

ОСОБА_1 зобов`язано здійснювати постійний догляд за своєю малолітнію дітиною.

(т.1, а.с.17-18)

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Млинівської селищної ради Рівненської області №140 від 31 серпня 2017 року «Про розгляд листа в.о. старости Владиславіського старостинського округу ОСОБА_18 щодо неналежного виконання батьківських обов`язків жителькою с. Новоселівка ОСОБА_1 » ОСОБА_1 попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Громадянці ОСОБА_1 запропоновано вжити термінових заходів припинення вживання алкогольних напоїв, створити належні санітарно-гігієчні умови для виховання та утримання дітей, навести належні умови для їх проживання.

ОСОБА_1 надано місячний термін для виправлення ситуації в сім`ї.

В разі невиконання даного рішення ОСОБА_1 попереджена, що виконавчий комітет буде клопотати перед управлінням соціального захисту населення про припинення виплати державної соціальної допомоги на дітей в зв`язку з нецільовим використанням коштів та не створенням належних умов для утримання та виховання дітей в сім`ї та порушить питання про притягнення громадянки ОСОБА_1 , до відповідальності за невиконання нею батьківських обов`язків.

(т.1, а.с.16)

З копії рішення виконавчого комітету Млинівської селищної ради Рівненської області №239 від 05 жовтня 2018 року вбачається, що після заслуховування виконавчим комітетом селищної ради питання щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків ситуація в сім`ї не змінилась. ОСОБА_1 , продовжує зловживати алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, залишає дітей на свою матір, яка теж зловживає алкогольними напоями, не докладає зусиль для виправлення ситуації, яка склалася в родині. Допомогу при народженні дитини використовує не за призначенням.

Виконавчий комітет Млинівської селищної ради вирішив вказати гр.. ОСОБА_1 на незадовільне виконання батьківських обов`язків, попередив її про можливе відібрання дітей в разі продовження неналежного виконання батьківських обов`язків.

(т.1, а.с.19-20)

Згідно інформації наданої КЗ «Млинівський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» про проведену роботу із сім`єю ОСОБА_1 за час перебування її під соціальним супроводом від 24 травня 2019 року №28 ОСОБА_1 12 жовтня 2018 року пройшла лікування від зловживання алкоголем в Рівненському наркодиспансері. Неодноразово надавалась допомога одягом та взуттям. Оформлені соціальні виплати, які контролювались та використовувались за призначенням. Влаштовано старшого сина в дитячий садок с. Новоселівка. Постійно проводилась соціально-профілактичні бесіди щодо забезпечення належного догляду за дітьми. Надано правову допомогу щодо стягнення аліментів з колишнього чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Було проведені роботи з покращення матеріально-побутових умов сім`ї. обстежено та проведено медичне лікування сина ОСОБА_3 у Млинівській ЦРЛ та Рівненській обласній лікарні.

За період супроводу ОСОБА_1 з 13 по 17 грудня залишала дітей на свою матір ОСОБА_19 , про що складено адміністративний протокол та дано офіційне попередження про необхідність виконання батьківських обов`язків. 17 травня 2019 року ОСОБА_1 знову залишила дітей без нагляду та з`явилась 20 травня зранку.

(т.1, а.с.21)

Довідкою №145 від 12 жовтня 2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 пройшла курс психотерапевтичного лікування з послідуючим «кодуванням» по методу ОСОБА_20 від зловживання алкоголем.

(т.1, а.с.22)

Відповідно до повідомленнь Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області №4092/210/01-2019 від 18 червня 2019 року та №1718/210/01-2019 від 11 грудня 2019 року на громадянку ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.184 та ч.2 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків 07 серпня 2017 року, 08 червня 2018 року, 17 вересня 2018 року, 17 грудня 2018 року, 02 січня 2019 року.

Крім того, ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за появу у громадських місцях у п`яному вигляді, 24 липня 2018 року та 13 вересня 2018 року, за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб - 17 грудня 2018 року, за куріння тютюнових виробів у заборонених місцях - 20 лютого 2019 року, за вчинення домашнього насильства - 27 листопада 2019 року.

(т.1, а.с.23,46)

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 (завчинення домашнього насильства) та ст. 185 КупАП ( за злісну непокору законній вимозі працівників поліції).

(т.2, а.с.37)

Згідно постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 178 КУпАП (за появу у громадських місцях у п`яному вигляді).

(т.2, а.с.38)

Постановою Млинівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185 КупАП ( за злісну непокору законній вимозі працівників поліції), ст.173 КУпАП (за дрібне хуліганство) та ч.3 ст. 178 КУпАП (за появу у громадських місцях у п`яному вигляді).

(т.2, а.с.39)

З повідомлення головного лікаря «Млинівської центральної районної лікарні» №465 від 10 червня 2019 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в дитяче відділення КНП «Млинівська ЦРЛ» парцівниками служби у справах дітей доставлена дитина ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_1 . Дитина при огляді не доглянута, в брудному одязі. Мати була агресивна, неадекватно поводилася.

Дитина при обстеженні здорова, фізичний і психомоторний розвиток відповідає віку.

Мати оглянута лікарем наркологом. Виставлений діагноз: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан залежності». Отримувала лікування. За час перебування в дитячому відділенні мама поводила себе спокійно. Всі рекомендації виконувала.

(т.1, а.с.24)

23 червня 2017 року ОСОБА_1 була офіційно попереджена службою у справах дітей Млиінвської РДА про необхідність виконувати свої батьківські обов`язки.

Власноручним підписом ОСОБА_1 , зобов`язалась належним чином виконувати батьківські обов`язки та не залишати дітей самих.

(т.1, а.с.25)

Згідно рішення виконавчого комітету Млинівської селищної ради від 29 травня 2019 року визнано за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно двох її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

(т.1, а.с.26)

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28 листопада 2019 року вбачається, що на момент відвідування сім`ї ОСОБА_1 умови проживання погіршились, газ відключено за несплату боргів, у будинку пліснява на стінах та сирість, спальних місць та місця для гри дітей немає, по кімнатах розкидані речі, тюлі і штори на вікнах відсутні, продуктів харчування немає, мати була неохайно вдягнена, одяг брудний. Діти тимчасово проживають в бабусі в с. Верхівськ Рівненського району за останні 3 місяці мама відвідувала їх 2 рази (з її слів).

(т.1, а.с.45)

Рішенням виконавчого комітету Млинівської селищної ради від 22 жовтня 2021 року № 216 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(т.1, а.с.146)

З висновку виконавчого комітету Млинівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8, відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22 жовтня 2021 року №216 вбачається, що з 2019 року діти проживають у с. Верхівськ з ОСОБА_5 , яка регулярно привозить дітей для проходження медогляду чи проведення профілактичних щеплень та виконує всі рекомендації щодо догляду за дітьми чи лікуванні (при потребі). Останній медогляд проведений 30 серпня 2021 року.

06 вересня 2021 року ОСОБА_3 , за рекомендацією сімейного лікаря, обстежено в окуліста КП «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр імені Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради. Дитині рекомендовано окуляри, зі слів бабусі ОСОБА_5 , мама в телефонному режимі була проінформована про дану ситуацію, проте не відреагувала та коштів на придбання окулярів не дала. ОСОБА_1 не цікавиться станом здоров`я своїх дітей.

Діти забезпечені одягом, взуттям, доглянуті, відвідують дошкільний заклад та школу. Мати ОСОБА_1 у вихованні дітей участі не бере, їхнім життям не цікавиться.

Мати не бере участі в навчанні сина, ніколи не з`являлась на батьківські збори. ОСОБА_5 завжди цікавиться успіхами та проблемами ОСОБА_3.

Мама не бере участі в житті та вихованні дівчинки, жодного разу не приводила і не забирала її з дитячого садка, працівники садочка з нею незнайомі.

Профілактична робота з мамою, ОСОБА_1 , продовжується, проте ситуація не змінилась в кращу сторону, а навпаки - погіршилась. ОСОБА_7 недослухається до порад фахівців із соціальної роботи, не відвідує дітей, матеріально їх не утримує, не цікавиться станом здоров`я і навчанням. Умови проживання незадовільні.

Виконавчий комітет Млинівської селищної ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки АДРЕСА_2, відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

(т.1, а.с.147-151)

Згідно з характеристики учня 2 класу філії «Верхівська гімназія» опорного закладу «Дядьковицький ліцей» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мама не бере участі у вихованні та навчанні сина, ніколи не з`являлась на батьківські збори. ОСОБА_5 завжди цікавиться успіхами та проблемами ОСОБА_3, контактує з класним керівником класу та батьками інших учнів класу. Завжди турбується за здоров`я ОСОБА_3.

(т.2 а.с.8)

Як вбачається з характеристики на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дівчинка більше прив`язана до бабусі , оскільки вона завжди поряд, приводить і забирає її з садочка. Батько в силу своєї трудової зайнятості, приділяє вихованню дитини менше часу, але виявляє інтерес до життя дочки. Сімя матеріально забезпечена, ОСОБА_4 має все необхідне для життя та відвідання садочка. Мама не бере участі у житті та вихованні дівчинки, жодного разу не приводила і не забирала її з дитячого садочка.

(т.2,а.с.9)

Згідно характеристики №89/02-14/22 від 08 липня 2022 року виданої Дядьковицькою сільською радою Рівненського району Рівненської області вбачається, що за роки проживання на території сільської ради ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони. З повагою ставиться до односельчан та старших по віку людей. Учасник АТО. На даний час виховує двох дітей: ОСОБА_3 - сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Працював в приватного підприємця на будівництві. Діти відвідують садочок та школу.

На даний час мобілізований в Збройні Сили України.

(т.2, а.с.10)

Довідкою №234 від 02 липня 2022 року підтверджується, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зарахований до лав Збройних Сил України. На даний час безпосередньо виконує покладені на нього обов`язки.

(т.2, а.с.7)

З довідки виданої Дядьковицькою сільською радою Рівненського району Рівненської області 90/02-14/22 від 08 липня 2022 року вбачається, що гр.. ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 зареєстрований разом з ОСОБА_21 - батько, ОСОБА_5 - мати, ОСОБА_22 - брат, ОСОБА_23 - брат, ОСОБА_24 - сестра, ОСОБА_3 - син, проживає без реєстрації, ОСОБА_4 - дочка колишньої співмешканки проживає без реєстрації.

(т.2, а.с.11)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 08 липня 2022 року проведеного у ОСОБА_2 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 проживає двоє неповнолітніх дітей з 2019 року син ОСОБА_3 та дочка колишньої цивільної дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти доглянуті, син навчається у Верхівській ЗОШ, ОСОБА_4 відвідує дитячий садочок.

В квартирі також проживають мати, батько, 2 брати і сестра. Умови проживання задовільні.

(т.2, а.с.12-13)

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з п.1 ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

В п.п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у п.2 ст.8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III ).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд дійшов переконання, що позов про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_1 відповідає інтересам малолітніх дітей, так як відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а саме: тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для їх життя і здоров`я, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Отже, в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_1 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх вихованням, майже не відвідує їх, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Вищезазначені обставини вказують на свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками та така поведінка є умисною та винною.

Визначаючи найкращі інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд враховує, що у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, яким є їх перебування в сім' ОСОБА_2 , залишення ж дітей з матір`ю не є благополучним, оскільки вона не працює, негативно впливає на психоемоційний стан дітей, байдуже відноситься до своїх дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому, має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, і позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно малолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками матері і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина та дочки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дітей, не створює жодних умов для нормального спілкування з ними чи отримання дітьми доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Суд, приймаючи рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що доведений факт того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що виражається в неприйнятті участі у вихованні дітей, байдужості до їх життя, здоров`я, навчання та виховання, відсутності уваги відповідача до дітей та спілкування з ними, і тому, з метою захисту інтересів дітей, вважає, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 .

При зверненні до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, позивачем було також заявлено вимогу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь її дітей, яка також підлягає до задоволення.

Згідно ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII) передбачено, що, дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Встановивши, що ОСОБА_1 є молодою, працездатною особою, доказів на підтвердження того, що вона не має змоги отримувати доходи, надано не було, а тому суд призначає аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 748,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись,

ст. 10, 18, 60, 209, 213-215, 430 ЦПК України, ст. 164-165, ст. 166,193 СК України,

Закон України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року, № 2402-III суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити позов служби у справах дітей Млинівської селищної ради до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - орган опіки та піклування Млинівської селищної ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8, стосовно малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 20 червня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40копійок в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Копію рішення направити службі у справах дітей Млинівської селищної ради та органу опіки та піклування Млинівської селищної ради, для відома та виконання.

Роз`яснити відповідачці ОСОБА_1 про її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: А.П. Бандура