Ухвала

28 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 445/2267/19

провадження № 61-2559ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову

Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз»» про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним вище позовом, у якому просили визнати дії акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз»» (далі - АТ «ОГС «Львівгаз»») неправомірними та скасувати рішення комісії АТ «ОГС «Львівгаз»» від 17 жовтня 2019 року про донарахування вартості спожитого природного газу за період з 17 березня 2019 року по 16 вересня 2019 року в обсязі 4 590,62 куб.м. на суму 37 862,19 грн.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірним рішення АТ «ОГС «Львівгаз»»від 17 жовтня 2019 року, викладене в п.17 протоколу № 35/10-Н від 17 жовтня 2019 року засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог кодексу ГСР, та скасовано донарахування ОСОБА_1 вартості спожитого природного газу за період з 17 березня 2019 року по 16 вересня 2019 року в обсязі 4 590,62 куб.м. на суму 37 862,19 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У лютому 2022 року АТ «ОГС «Львівгаз»» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Каларашу А. А., судді, які входять до складу колегії: Петров Є. В., Ткачук О. С.

На підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Фаловської І. М., у зв`язку з увільненням від роботи на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони судді Калараша А. А., касаційну скаргу АТ «ОГС «Львівгаз»» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року (провадження 61-2559ск22) передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Гулько Б. І.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі заявлені вимоги немайнового характеру, а саме: визнання дій АТ «ОГС «Львівгаз»» неправомірними та скасування рішення комісії АТ «ОГС «Львівгаз»» від 17 жовтня 2019 року про донарахування вартості спожитого природного газу за період з 17 березня 2019 року по 16 вересня 2019 року в обсязі 4 590,62 куб.м. на суму 37 862,19 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи касаційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною

та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «ОГС «Львівгаз»», подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз»» про визнання дій протиправними відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць