Справа № 465/2699/18 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/4119/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник
суддів:О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук
при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4», треті особи: Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Міністерство юстиції України, Пенсійний фонд України, Міністерство охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв`язку з затримкою термінів її виплати, порушення умов колективного договору, -

в с т а н о в и в:

08.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КНП «Стоматологічна поліклініка №4», головного лікаря КНП «Стоматологічна поліклініка №4» Нестора Р.А., управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, начальника управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба В.І., міського голови м. Львова Садового А.І., треті особи: Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Міністерство юстиції України, Пенсійний фонд України, Міністерство охорони здоров`я, в якому просив стягнути з КНП «Стоматологічна поліклініка №4» нараховану, але невиплачену заробітну плату за серпень 2017 р. - квітень 2018 р., індексацію заробітної плати та компенсацію працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 221 598 грн. станом на 1 травня 2018 року, стягнути з КНП «Стоматологічна поліклініка №4» судові витрати.

09.03.2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог про стягнення з КНП «Стоматологічна поліклініка №4» на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати за 2018-2021 р.р. з індексацією заробітної плати та компенсацією працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 1 093 366,26 грн. станом на 31.01.2021 року, а також клопотання про заміну відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебуває у трудових відносинах з КНП «Стоматологічна поліклініка №4», де працює на посаді лікаря-стоматолога терапевта. Починаючи з 01.08.2017 року по 30.04.2018 року йому не виплачувалася заробітна плата. При цьому у зазначений період він сумлінно виконував свої посадові обов`язки. Також при кожній виплаті заробітної плати його не повідомляли про період, за який провадиться оплата праці, загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати, сума заробітної плати, що належить до виплати. У зв`язку з наведеним, просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4» на користь ОСОБА_1 компенсацію за час невиплати заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період з серпня 2017 року по 30 листопада 2018 року в сумі 2 974 гривні (дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок та індексацію за період з серпня 2017 року по листопад 2018 року в сумі 664 (шістсот шістдесят чотири) гривні 27 копійок, провівши з цієї суми стягнення податків та обов`язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати.
У решті позову відмовлено.
Стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №4» на користь держави 704 гривень 80 коп. судового збору.
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження, однак така підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.08.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, чим порушено право останнього на судовий захист. Враховуючи, що дана справа була розглянута судом без участі позивача, ОСОБА_1 був позбавлений можливості довести достовірність обчислення розміру заборгованості заробітної плати, яка підлягала виплаті йому за виконану ним роботу. Зазначає, що в матеріалах справи відсутня інформація щодо посадових окладів, встановлених відповідно до чинного законодавства працівникам КНП «Стоматологічна поліклініка №4», в т.ч. лікарям. В матеріалах справи відсутня інформація щодо розміру посадового окладу ОСОБА_1 та інформація про те, що йому був відомий розмір такого. Вважає, що сума індексації за період з серпня 2017 року по листопад 2018 року в розмірі 664 (шістсот шістдесят чотири) гривні 27 копійок, яка підлягає стягненню на користь позивача за оскаржуваним рішенням, є необгрунтованою, оскільки така розрахована на підставі несертифікованого (невідомого) програмного забезпечення, що ставить під сумнів правильність проведених судом розрахунків. Крім того, відмова суду врахувати суми доплат за лікарський стаж ОСОБА_1 призвела до того, що нараховані суми заборгованості є недостовірними. Зазначає, що матеріалами справи не підтверджено та судом не перевірено повноваження в.о. головного лікаря ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 , що є обов`язком суду при розгляді справи по суті.
Просить рішення суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засіданні колегії суддів представник КНП «Стоматологічна поліклініка №4» - Кошлаков О.А. проти скарги заперечив.

Представник Міністерства юстиції України - Зубко С.В. скаргу підтримав.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

ОСОБА_1 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи з підстав скерування його з 01.04.2022 року для роботи у військово-лікарській комісії при Шевченківському РТЦК та СП м. Львова, однак таке, на думку колегії судів, не підлягає до задоволення з причин тривалого розгляду справи судом апеляційної інстанції та у зв`язку з тим, що позивач скористався правом на представництво його інтересів у судовому засіданні представником ОСОБА_2 , який, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення не подавав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому зазначені виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року №2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ч.1 ст. 2 зазначеного Закону та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Відповідно до статей 3-4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наведених положень законодавства, поріг індексації, який надає право на індексацію грошових доходів населення, встановлено в розмірі 103 відсотка. Зазначений поріг у такому розмірі встановлено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII, до цього часу поріг індексації був встановлений в розмірі 101 відсоток.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді лікаря-стоматолога-терапевта у комунальному некомерційному підприємстві «Стоматологічна поліклініка №4».
Відповідно до абз.2 п.7.1 Розділу 7 Колективного Договору, укладеного між Комунальною 4-а стоматологічна поліклініка м.Львова та Первинною профспілковою організацією працівників Комунальної 4-ї стоматологічної поліклініки м.Львова Профспілки працівників охорони здоров`я України, основна заробітна плата працівників «Поліклініки» встановлюється у вигляді посадових окладів, що визначені у штатному розписі (а.с.193, т.3).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв`язку з затримкою термінів її виплати, порушення умов колективного договору, ОСОБА_1 посилався на те, що йому у період з 01 серпня 2017 року до 30 квітня 2018 року не виплачувалася заробітна плата, хоча така нараховувалася, що підтверджується довідкою про стан розрахунків із ОСОБА_1 , довідкою про доходи, індивідуальних відомостей про застраховану особу із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, (а.с.33, 86, 87, 92, 93, том 3) та сторонами не заперечується.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що у період з липня 2017 року по грудень 2018 року у зв`язку із відсутністю кошторисних призначень на заробітну плату виникла заборгованість перед працівниками поліклініки, яка виплачувалася відповідачем поетапно. Починаючи з грудня 2018 року всі виплати працівникам здійснювалися регулярно, в повному обсязі, не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, судом вірно встановлено, що у період з 01.08. 2017 року до 30.11.2018 року відповідач допускав заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 , яка станом на 30.11.2018 року була погашена, та заробітна плата виплачена позивачу у повному обсязі.

Що стосується позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача індексації заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині та стягнення на користь останнього індексації заробітної плати за період з серпня 2017 року по листопада 2018 року, а також погоджується з розміром стягнутої індексації в сумі 664 грн 27 коп., яка розрахована відповідно доПорядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з КНП «Стоматологічна поліклініка №4» на користь позивача компенсації працівнику втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати з наступних мотивів.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати регулюється ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Так, відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно із статтями 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12.

При нарахуванні компенсації за затримку виплати заробітної плати суд керувався Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року (надалі Порядок № 159 від 21 лютого 2001 року).

Пунктом 4 Порядку № 159 від 21 лютого 2001 року встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно із даними Держкомстату базовий індекс інфляції за період з серпня по грудень 2017 року помісячно складав за серпень - 99,9%, вересень - 102,0%, жовтень - 101,2%, листопад - 100,9%, грудень - 101,0%, а за період з січня 2018 року по листопад 2018 року вказаний показник складав помісячно: січень - 101,5%, лютий - 1009,%, березень - 101,1%, квітень - 100,8%, травень - 100,0%, червень - 100,0%, липень - 99,3%, серпень - 100,0%, вересень - 101,9%, жовтень - 101,7%, листопад - 101,4%.

Таким чином, за період невиплати заробітної плати, тобто з серпня 2017 року по листопад 2018 року, сума компенсації становить 2974,20 грн. (429,72+415,37+365,37+326,91+288,34+239,77+202,57+152,96+119,89+160,31+56,95+30,32+148,82+36,90).

Беручи до уваги, що індекс споживчих цін за жовтень та листопад 2018 року не перевищував 100%, величина приросту індексу споживчих цін становить 0,0%, сума компенсації за вказані періоди не нараховується.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, встановивши при розгляді справи наявність порушень з боку відповідача термінів виплати заробітної плати позивачу строком понад місяць, прийшов до вірного висновку про те, що з КНП «Стоматологічна поліклініка №4» слід стягнути на користь позивача 2974,20 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, обрахунок якої проведений з дотриманням вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О. Я. Мельничук