Справа № 638/5516/21
Провадження № 2/638/2035/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про компенсацію моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області, в якій просить: визнати незаконним проведення оперативно-розшукових заходів стосовно ОСОБА_1 в 2012-2021 р. УСБУ в Харківській області та Шевченківським відділом ГУ НП в Харківській області; стягнути з відповідачів на користь позивача компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних негласних слідчих (розшукових) дій за період 2011-2020 р. в сумі 7000000 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що він вважає, що в період з 2011-2020 р. щодо нього Шевченківський відділ ГУНП в Харківській області, УСБУ в Харківській області проводили негласні слідчі дії з порушенням закону. При експлуатації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації особами, які їх використовували, навмисне наносилась шкода позивачу. У позивача була і триває щоденна головна біль в обличчі, порушення функцій внутрішніх органів внаслідок негативного впливу електромагнітних полів від роботи таких пристроїв і далеко від дому. Позивач вважає, що НСРД стосовно нього проводились в тому числі з метою перешкоджання застосування ним обставин експлуатації СТЗ негласного отримання інформації в попередні роки і шляхом штучного створення відомостей про психічний розлад у нього, так як дією електромагнітних полів йому спричинялись розлади здоров`я, головний та лицьовий біль, які психіатрами можуть тлумачитись як симптом психічних захворювань.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, Управління Служби безпеки України про компенсацію моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення комплексної судової медико-психологічної експертизи відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2022 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Представник Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся. Надав до суду відзив, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Розгляд справи просив проводити за його відстуністю

Представник Управління Служби безпеки України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

ОСОБА_1 вказує, що в провадженні Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0005223 та №0002234, однак жодних підтверджуючих доказів з боку позивача надано не було.

Крім того, позивач вказує, що Харківським апеляційним судом приймались незаконні рішення про негласне зняття інформації з телефонів ОСОБА_1 в листопаді 2020 року, однак суду не надано жодного доказу, який міг би підтвердити чи спростувати дане твердження позивача.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Крім того, суд вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між викладеними фактичними обставинами справи та заявленими вимогами.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди, необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін, коли заподіяна моральна шкода.

Отже, для покладення обов`язку компенсації шкоди, необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності.

Статтею 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач, а також не доведено всіх елементів цивільно-правової відповідальності, не визначено характер та обсяг моральної шкоди та не міститься доказів оскарження позивачем неправомірних дій органу поліції або Служби безпеки України.

Таким чином, судом не встановлено дій з боку поліцейських, чи з боку Управління Служби безпеки України в Харківській області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладено за рахунок держави.

Керуючись ст. 263, 265, 268, 273 ЦПК України, 1173, 1174, 1176 ЦК України ЦК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області, Управління Служби безпеки України в Харківській області про компенсацію моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Харківське районне управління поліції №3 ГУ НП в Харківській області (адреса: м. Харків, вул. Толбухіна 103).

Відповідач: Управління Служби безпеки України в Харківській області (адреса: м. Харків, вул. Мироносицька 2).

Суддя Л.М. Рибальченко