Справа № 450/2791/22 Головуючий у 1 інстанції: І. І. Мельничук
Провадження № 22-ц/811/2481/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» (в подальшому: «відповідач» або «Банк»), у якому просив стягнути зі згаданого відповідача на його користь «заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 880498,30 доларів США … та моральну шкоду в розмірі 40938609,87 гривень» (а.с. 1-5).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 вересня 2022 року вищезгадану позовну заяву - як таку, що не оплачена судовим збором - було залишено без руху та надано позивачу строк для сплати судового збору у розмірі та на рахунок, які наведені у мотивувальній частині цієї ухвали (а.с. 7-8).

Натомість, позивач подав до суду «Заяву щодо ухвали суду про залишення позовної заяви без руху», у якій він заявляє, що звертається до суду з позовом до Банку, як споживач, а тому не повинен сплачувати судовий збір, «у зв`язку з цим позивачем подається позовна заява в новій редакції з сформульованими позовними вимогами в порядку захисту прав споживача», у якій вже міститься позовна вимога у наступній редакції: «Встановити порушення прав споживача ОСОБА_1 у договірних кредитних відносинах з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та у зв`язку з порушенням таких прав стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» … на користь ОСОБА_1 , РНОКПП …, заподіяну порушенням прав споживача матеріальну шкоду в розмірі 880498,30 доларів США … та заподіяну порушенням прав споживача моральну шкоду в розмірі 40938609,87 гривень». (а.с. 11-22).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року у зв`язку з тим, що позивачем судовий збір за подання до суду позовної заяви так і не було сплачено згадану позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 23-24).

Згадану ухвалу оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі, покликаючись на порушення норм процесуального права.

Вважає, що суд «на стадії відкриття провадження не уповноважений вирішувати питання характеру правовідносин щодо яких заявлено позов, обґрунтованості позовних вимог та достатності доказів».

Вважає, що «надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист» (а.с. 28-32).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

-позовна заява повинна містити зазначення ціни позову і якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (стаття 175);

-до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (стаття 177);

-суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (частина 1 статті 185).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист споживачів» також міститься роз`яснення про те, що заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Як вбачається з вищенаведеного, суддя на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі зобов`язаний з`ясувати та визначитися (зокрема) з «питанням характеру правовідносин щодо яких заявлено позов», оскільки саме від характеру цих правовідносин залежить вирішення питання про відкриття провадження у справі чи залишення позовної заяви без руху, в тому числі і для сплати позивачем судового збору за подання цієї позовної заяви до суду. Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд «на стадії відкриття провадження не уповноважений вирішувати питання характеру правовідносин щодо яких заявлено позов», не ґрунтуються на нормах чинного цивільно-процесуального закону, а тому не можуть прийматися до уваги.

Матеріалами справи стверджується наступне.

Як вбачається з розрахунку «матеріальної шкоди в розмірі 880498,30 доларів США», «заподіяну порушенням прав споживача», яка є предметом позовних вимог, наведена сума складається з 7461,85 доларів США («як місячної втрати доходу») помножених на 118 місяців «загального строку» «процедури банкрутства» «розпочатої АТ «Райфайзен Банк» стосовно ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця.

В свою чергу, «7461,85 доларів США за один місяць тривання процедури банкрутства та обмеження (позивача) права на зайняття підприємницькою діяльністю» «дорівнює сумі, яку (позивач) сплачував по кредитам в період 2007-2009 років в середньому за один місяць».

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, «матеріальна шкода», «заподіяна порушенням прав споживача», яка є предметом позовних вимог, складається та нерозривно пов`язана з триванням «процедури банкрутства» позивача, як фізичної особи-підприємця, що була ініційована відповідачем (Банком), результатом чого і стало «обмеження (позивача) права на зайняття підприємницькою діяльністю».

Як також вбачається з доводів самої позовної заяви, вищезгадана процедура банкрутства була ініційованою Банком шляхом звернення до господарського суду Львівської області у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем (ФОП), погашення заборгованості по кредитному договору, який ОСОБА_1 уклав з Банком.

Крім цього, в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог міститься також посилання на те, що Банком було примусово продано на прилюдних торгах квартиру (як об`єкт іпотеки), яку позивач придбав за кредитні кошти отримані ним у Банку на підставі укладених з останнім кредитних договорів.

Крім цього, у позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог міститься також посилання на те, що Банк у 2016 році уклав договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором іншій юридичній особі (ПАТ «Вектор Банк»). При цьому Банк «уступив за договором суму заборгованості ( ОСОБА_1 ), яка не відповідала існуючому зобов`язанню».

Як ініціювання Банком в судовому порядку процедури банкрутства ОСОБА_1 , як ФОПа, так і реалізацію з прилюдних торгів квартири останнього, а також відступлення права вимоги до нього за кредитним договором іншій юридичній особі, позивач розцінює як «нечесну підприємницьку діяльність», яка у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється, «оскільки маючи змогу здійснювати стягнення по наявним виконавчим провадженням та даючи можливість позивачу заробляти кошти від підприємницької діяльності, відповідач вжив заходів для її припинення та позбавлення позивача засобів для доходу. Іншим чином, відповідач не отримавши від позивача своїх коштів, вирішив просто завдати шкоду позивачу як суб`єкту економічних відносин».

Як вбачається з вищенаведеного, відповідачем (Банком) вживалися заходи (в тому числі і в судовому порядку) для стягнення з ОСОБА_1 (позивача) коштів, які останній заборгував Банку в результаті порушення ним, як позичальником, умов укладених між згаданими сторонами кредитних договорів, однак з цими заходами Банку ОСОБА_1 не згоден і, трактуючи ці заходи, як «порушення прав споживача у договірних кредитних відносинах», звернувся до суду з даним позовом про стягнення з Банку на його користь матеріальної шкоди завданої Банком (на переконання позивача) в результаті застосування заходів по стягненню з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

На переконання колегії суддів, за вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що визначений позивачем предмет позову та його назва («про захист прав споживача») не відповідають «духу та букві» Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, однак не може бути «штучним замінником» у правовідносинах, які пов`язані з процедурою банкрутства суб`єктів підприємницької діяльності, реалізацією предметів іпотеки, уступкою права вимоги тощо. Відтак, за наведених обставин, саме лише посилання на Закон України «Про захист прав споживачів» не може слугувати правовою підставою для звільнення позивача під сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

З урахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції обґрунтовано постановив оскаржувану ухвалу про повернення позивачу його позовної заяви, як такої, що не оплачена судовим збором у встановленому законом порядку та розмірі, оскільки цей недолік позивачем так і не був усунутим: незважаючи на залишення судом поданого позову без руху.

Відтак, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.