Номер провадження: 22-ц/813/1573/22
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року, постановленого під головуванням судді Науменко А.В., повний текст додаткового рішення виготовлений 15 квітня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Домберг» про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та стягнення сплачених коштів та пені, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Домберг»(надалі за текстом ТОВ «Домберг») про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та стягнення сплачених коштів та пені.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

18 березня 2020 року ТОВ «Домберг» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Домберг» про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та стягнення сплачених коштів та пені відмовлено у повному обсязі.

Заявник, з урахуванням того, що судом при прийнятті рішення не було вирішено питання про судові витрати, які ТОВ «Домберг» понесло при розгляді даної справи, а саме судові витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн. та судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн., просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домберг» судові витрати у загальному розмірі 16000 грн.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року заява ТОВ «Домберг» про ухвалення додаткового рішення задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домберг» понесені судові витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн., а також судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 , подав до суду апеляційну скаргу, в якої просить додаткове рішення суду скасувати, постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, якою заяву залишити без задоволення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване додаткове рішення не містить інформації про дослідження судом доказів, наданих на підтвердження понесення ТОВ «Домберг» судових витрат, та надання їм оцінки, судом не зазначено, які саме докази визнано належними та допустимими на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Пояркова О.В., представник ТОВ «Домберг» зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, додаткове рішення законним та обґрунтованим, оскільки понесені судові витрати за проведення експертного дослідження, а також за надання правничої допомогипідтверджені наданими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Учасники справи про призначене судове засідання на 23 листопада 2022 року були сповіщені належним чином у відповідності до п. 2, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 177-178, 179-180 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ТОВ «Домберг»про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та стягнення сплачених коштів та пені.

11 березня 2020 року ОСОБА_2 , директор ТОВ «Домберг» звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що ТОВ «Домберг» при розгляді справи були понесені судові витрати по справі, які складаються з витрат на проведення експертного дослідження на підставі договору №ED-2525-6-1345.19 від 23.05.2019 року, укладеного між ТОВ «Судова незалежна експертиза України» та ТОВ «Домберг», розмір яких складає 4000 грн., а також витрат на правничу допомогу адвоката на підставі договору про надання правової допомоги №2 від 22.04.2019 року та додатку №1 від 22.04.2019 року, укладеного між адвокатом Поярковою О.В. та ТОВ «Домберг», розмір яких складає 12000 грн.

Оскільки, загальний розмір судових витрат, понесених ТОВ «Домберг» по справі складає 16000 грн., ОСОБА_2 , директор ТОВ «Домберг» просив понесені судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Після ухвалення судового рішення, 18 березня 2020 року ТОВ «Домберг» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Домберг» про захист прав споживачів, розірвання договору підряду та стягнення сплачених коштів та пені відмовлено у повному обсязі, однак, під судом не було вирішено питання про судові витрати, які ТОВ «Домберг» понесло при розгляді даної справи, на підтвердження чого були надані докази.

Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домберг» судові витрати, а саме витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн., а також витрати на надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вирішивши справу по суті позовних вимог, судом не вирішено питання щодо стягнення з позивача судових витрат на користь ТОВ «Домберг» за проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн. та судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , директором ТОВ «Домберг» до суду надана копія договору №ED-2525-6-1345.19 від 23.05.2019 року на проведення експертного дослідження на підставі договору, укладеного між ТОВ «Судова незалежна експертиза України» та ТОВ «Домберг», розмір оплати якої за рахунком склав 4000 грн., що підтверджується рахунком та квитанцією (а.с. 50-52 т. 2).

Також надана копія договору про надання правової допомоги №2 від 22.04.2019 року, укладеного між адвокатом Поярковою О.В. та ТОВ «Домберг», в особі директора Домберга І.М., копія додатку до договору №1 до договору про надання правової допомоги №2 від 22.04.2019 року, розмір оплати якої склав 12000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.53-60 т. 2).

Таким чином, відповідачем розмір понесених судових витрат складає загальний розмір 16000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі вищевикладених обставин, суд на законних підставах стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домберг» понесені судові витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн., а також судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн., оскільки відповідачем дійсно були понесенні вказані витрати, на підтвердження чого були надані докази в розмірі заявлених до стягнення.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржуване додаткове рішення не містить інформації про дослідження судом доказів, наданих на підтвердження понесення ТОВ «Домберг» судових витрат, та надання їм оцінки, судом не зазначено, які саме докази визнано належними та допустимими на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені доводи не вказують на незаконність судового рішення та спростовуються матеріалами справи та наданими ТОВ «Домберг» доказами на підтвердження понесених судових витрат, а доказів на спростування доводів заяви ТОВ «Домберг» до суду надано не було.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28 листопада 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра