Справа № 367/6908/20
Провадження №2/367/1262/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Зінюк І.В.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 до ТОВ Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 01 жовтня 2020 року звернувся до працівників Ірпінської поліції з приводу крадіжки його автомобіля. Працівники поліції повідомили, що до них 01.10.2020 року звернувся Голяченко Іван Павлович приватний виконавець виконавчого округу Київської області та надав усі необхідні документи для вилучення автомобіля який належить на праві власності ОСОБА_1 . Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем 30 вересня 2020 року розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТ ХАУС» про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису № 1982 від 24 червня 2020 року, що видав Личук Тарас Володимирович приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів на загальну суму 1111334,32грн. та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ПВ 63170105. Зі змісту виконавчого напису від 24.06.2020року серія НОР № 008526, що видав Личук Тарас Володимирович приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області зазначено період за який проводиться стягнення, а саме: з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року тобто стягнення проводиться за 3 місяці та 3 дні із яких: сума заборгованості за кредитом - становить 505 952,77 грн.; заборгованості за відсотками - 605 081,55грн.; сума сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300грн. Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, крім того, з дня виникнення права вимоги у відповідача минуло більше трьох років, у зв`язку із чим виникає необхідність визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис HOP № 008526 від 24.06.2020 року який зареєстрований в реєстрі за № 1982, що видав Личук Тарас Володимирович приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів у розмірі 1111334,32 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25.07.2022 року замінено відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на належного відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», , яке зареєстроване за адресою: 03035 м. Київ, площа Солом`янська, 2.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо винесення заочного рішення.

Відповідач ТОВ «ФК «ФОРТ»» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис 24.06.2020 року, яким пропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕС ХАУС» заборгованість , що виникла по кредитному договору № 336/П/23/2007-840 від 03.12.2007 року, договору про відступлення пра вимоги № GL2N79275_266ПВ, укладеного 02.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» з відповідними додатками за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк платежу по кредитному договору настав , боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом - становить 505 952,77грн; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 605 081,55 гривень; суми заборгованості за штрафними санкціями 0,00грн.; суми плати, що здійснена стягувачем з вчинення виконавчого напису 300,00грн. Загальна сума заборгованості становить 1111334,32грн.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 63170105 від 30.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1982, виданий 24.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В про стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « ІНВЕСТ ХАУС» з ОСОБА_1 за період з 02 березня 2020 року по 05 червня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом - становить 505952,77грн; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 605 081,55 гривень; суми заборгованості за штрафними санкціями 0,00грн.; суми плати, що здійснена стягувачем з вчинення виконавчого напису 300,00грн. Загальна сума заборгованості становить 1111334,32грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. керувався 262 ЦК України, ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.

Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Позивач зазначає, що суму заборгованості він не визнає.

Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом.

Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

В матеріалах справи міститься лише копії договору № 05/10/-20 про надання професійної правничої допомоги від 05.10.2020 року адвокатом Колядою Анатолієм Миколайовичем, ордер на надання правничої допомоги від 22.10.2020 року серія КС № 589488, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, жодного документального підтвердження оплати наданої правової допомоги не надано.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на суму 10000,00грн. не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір сплачений за позовну заяву у розмірі 840,80 грн. та судовий збір сплачений за заяву про забезпечення позову в розмірі 420,40 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 12, 81, 83, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268, 280-282, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРТ», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис HOP № 008526 від 24.06.2020 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1982, що видав Личук Тарас Володимирович приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів у розмірі 1111334,32 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФОРТ» (03035, м. Київ, пл.. Солом`янська, 2, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 1261,20грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза