Справа № 214/5924/21
2/214/1133/22
У Х В А Л А

Іменем України

про залишення позовної заяви без розгляду

02 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 17 липня 2021 року (надійшла до суду 22 липня 2021 року), в якій просила суд визнати її колишнього чоловіка ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь судовий збір по справі.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року (головуючий суддя Гринь Н.Г.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.19-20).

30 серпня 2021 року позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с.22).

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №267 від 30 вересня 2021 року матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. (а.с.27, 28).

Відповідно до ч.11 ст.33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених ЦПК України.

Як слідує з ч.2 ст.34 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії судового розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

За даних обставин справу прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09.00 год. 09 грудня 2021 року. У судове засідання сторони не з`явились, причини неявки не відомі. Розгляд справи відкладено до 09.00 год. 17 лютого 2022 року.

15 лютого 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ніколенка М.Є. надійшов відзив на позов з долученням доказів його направлення позивачеві (а.с.39-42, 43-44).

У судові засідання, призначені на 09.00 год. 17 лютого 2022 року, 10.30 год. 30 березня 2022 року позивач не з`явилась, причини неявки не відомі. Лише 06 травня 2022 року позивач подала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 11.00 год. 24 травня 2022 року, у зв`язку з необхідністю подання нею відповіді на відзив. Того ж дня позивач ознайомилась з матеріалами справи із застосуванням засобів фотофіксації (а.с.59, 60). З урахуванням поданого позивачем клопотання, розгляд справи відкладено до 11.00 год. 20 липня 2022 року.

27 травня 2022 року позивач подала повторно клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання відповіді на відзив. Зазначила, що її адвокат наразі перебуває в ЗСУ. При цьому доказів на підтвердження укладення з адвокатом договору суду не надала. З урахуванням поданого позивачем клопотання розгляд справи відкладено до 11.10 год. 25 серпня 2022 року.

Однак в подальшому в судові засідання, призначені на 11.10 год. 25 серпня 2022 року, 11.15 год. 27 вересня 2022 року, 10.30 год. 02 листопада 2022 року позивач жодного разу не з`явилась, відповідь на відзив протягом встановленого строку не подала, клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності неможливості її прибуття в судове засідання, не подавала. Заяви про можливість розгляду справи за її відсутності до суду від неї також не надходило. Жодного інтересу до розгляду справи вона не проявляла.

Надаючи оцінку поведінці позивача, суд бере до уваги, що для розгляду справи були призначено 8 судових засідань, з яких на 3 судові засідання поспіль позивач жодного разу не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності на будь-якій стадії розгляду справи.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Відтак, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи, що позивач про дату, час та місце проведення судових засідань у справі неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом направлення повісток в електронному вигляді за допомогою СМС, які доставлено на номер зазначеною нею мобільного телефону, однак в жодне із судових засідань після 25 серпня 2022 року не з`явилася за відсутності на те поважних причин, порушуючи своєю бездіяльністю процесуальні строки розгляду справи, і від неї не надходило заяв про розгляд справи за її відсутності, інтересу до розгляду справи не проявляла, тому суд приходить до висновку, що пред`явлена ОСОБА_1 позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, суд враховує залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача (що в силу п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» виключає повернення судом позивачеві сплаченого судового збору), тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.189, 257, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дати її підписання шляхом подання апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано 02 листопада 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко