У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії.

Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу чи будь-яким третім особам здійснювати будівництво об`єкта нерухомості (споруди) за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці із кадастровим номером :72:509:0013 та виконувати на такому об`єкті будь-які види будівельних та ремонтних робіт; заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України, її територіальним органам та структурним підрозділам здійснювати будь-які дії щодо реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, будівельного паспорту та заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України, її територіальним органам та структурним підрозділам здійснювати будь-які дії щодо введення в експлуатацію та реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці із кадастровим номером :72:509:0013; накласти арешт на земельну ділянку :72:509:0013 та заборону відчуження і вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такої земельної ділянки.

Заява мотивована тим, що на земельній ділянці із кадастровим номером :72:509:0013 суміжній із ділянкою заявника з кадастровим номером :72:509:0011, відповідач без наявності будь-якої дозвільної документації щодо будівництва, розпочав зведення самочинної будови на належній йому земельній ділянці. Наразі фактично завершено зведення так званої «коробки будинку», порушуючи при цьому будівельні та санітарні норми, що несе безпосередню загрозу життю та здоров`ю заявниці, яка проживає у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці із кадастровим номером :72:509:0011, оскільки у разі виникнення пожежі у споруджуваному самовільно відповідачем будинку, вогонь може безперешкодно перекинутися на її будинок, а також несе безпосередню загрозу пошкодження чи знищення будинку.

ОСОБА_1 зазначає, що такі дії відповідача порушують її законні права та інтереси на користування та розпорядження її майном. Крім того, дії відповідача із самочинного будівництва не дозволяють їй як власнику суміжної ділянки, використовувати її за цільовим призначенням, а саме, як присадибну ділянку для обслуговування наявного на ній будинку.

Вважає, що відповідач продовжуючи будівельні роботи, та будучи обізнаним про існування даного спору та відсутністю у нього дозвільної документації може відчужити земельну ділянку.

З огляду на викладене, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду для поновлення порушених чи оспорюваних її прав або інтересів.

Заява про забезпечення позову, відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, розглянута без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (постанова Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 200/12227/17)

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є зобов`язання вчинити певні дії, а саме позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (кадастровий номер земельної ділянки :72:509:0013).

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить заборонити відповідачу здійснювати будівництво, заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України, її територіальним та структурним підрозділам здійснювати будь-які реєстраційні дії та накласти арешт на вищевказану земельну ділянку.

Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати заявник, можуть позбавити інших осіб права на користування будинком. Крім того, заявником не наведено у заяві обґрунтованих причин, за яких необхідно застосувати саме такі заходи забезпечення позову.

Водночас, заявником не надано доказів, що саме відповідачем на час звернення до суду ведеться будівництво будинку, тощо.

Також, заявник посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити спірний об`єкт самочинного будівництва та земельну ділянку, на якій він розташований з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Однак заявник не надала доказів, які свідчать про те, що виконання рішення суду або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, в разі задоволення позову буде ускладненим чи неможливим, що вимагає забезпечення позову.

Також заявник не надає суду будь-яких належних доказів, що відповідачем вчиняються дії або можуть бути вчинені дії щодо відчуження належного йому майна.

Слід звернути увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд зауважує, що вимоги заяви про забезпечення позову в даній справі за своїм змістом є нічим іншим як самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення із заявою про забезпечення позову у такий спосіб.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 149-154,157,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна