АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року

м. Чернівці

справа № 727/3144/22

провадження №22-ц/822/630/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретаря Конецької Д.Г.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти Сабадош Тетяни Іванівни

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національне агентство з питань запобігання корупції

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2022 року, головуючий у першій інстанції Танасійчук Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у травні 2022 року звернувся до суду з позовом до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання наказу незаконним та скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначав, що займав посаду завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів і аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на підставі наказу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 30 червня 2021 року №94-к, яким переміщений з посади завідувача сектору аналітики департаменту наукових ступенів і аналітики у межах спеціальності та кваліфікації, обумовлених трудовим договором, без зміни істотних умов правці за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно.

Ознайомлений з наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» 2 лютого 2022 року.

2 лютого 2022 року вручено попередження про скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики.

Наказом т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання» звільнений з посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Посилався на те, що звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про порушення вимог антикорупційного законодавства посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та набув статусу викривача.

Повідомив керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_5 та уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_6 про набуття статусу викривача 17 листопада 2021 року.

Стверджував, що через повідомлення про факти корупції до нього вжито низку негативних заходів впливу, в тому числі наказ т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення.

Наказ т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к суперечить Закону України «Про запобігання корупції» і порушує його права як викривача корупції.

Участь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 28 січня 2022 року, де розглядалось питання щодо скорочення посади викривача, вчинення керівником секретаріату ОСОБА_3 наказу «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» від 1 лютого 2022 року №4, т.в.о. керівником секретаріату ОСОБА_4 наказу від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення відбувалось в умовах реального конфлікту інтересів.

Вказував, на невиконання вимог щодо працевлаштування, не пропонування усіх вакантних посад провідного фахівці відділу академічної доброчесності, провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату Національного агентства та відповідно до штатного розпису, що вступив в дію з 5 квітня 2022 року, керівника відділу кадрового та організаційного забезпечення, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу експертів, керівника відділу супроводу галузевих експертних рад, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності.

Вважав, що Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти не надано у день звільнення наказ №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання», оскільки направлено копію засобами електронного зв`язку без накладення електронного підпису.

Не проведено виплати всіх сум в день звільнення.

Просив визнати скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу на викривача.

Визнати дії Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, що полягали у виданні наказу №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання» протиправними.

Скасувати наказ від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», яким звільнений з посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновити на посаді завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 квітня 2022 року по день постановлення рішення.

ОСОБА_1 у травні звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, просив стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 квітня 2022 року по день постановлення рішення ураховуючи середньоденну заробітну плату в сумі 2515 грн. 77 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 червня 2022 року у позові ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання наказу незаконним та скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання наказу незаконним та скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, листа голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 від 1 грудня 2021 року, невиплати премії, доповідної записки керівника відділу супроводу галузевих експертних рад ОСОБА_7 від 1 лютого 2022 року, акту про відсутність на робочому місці від 12 листопада 2021 року, звернення ОСОБА_1 щодо введення до штату сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти посад провідних фахівців спростовуються матеріалами справи.

Зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки тому, що участь голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , керівника секретаріату ОСОБА_5 у засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 28 січня 2022 року, де розглядалось питання щодо скорочення посади викривача, вчинення керівником секретаріату ОСОБА_3 наказу «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» від 1 лютого 2022 року №4, т.в.о. керівником секретаріату ОСОБА_4 наказу від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення відбувалось в умовах реального конфлікту інтересів.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», яким звільнено ОСОБА_1 , та діяльністю останнього як викривача.

Вказує на невиконанння обов`язку Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти щодо працевлаштування, оскільки не було запропоновано всі наявні вакантні посади, зокрема посаду провідного фахівці відділу академічної доброчесності, провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату Національного агентства та відповідно до штатного розпису, що вступив в дію з 5 квітня 2022 року, керівника відділу кадрового та організаційного забезпечення, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу експертів, керівника відділу супроводу галузевих експертних рад, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності.

Вважав, що Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти не надано у день звільнення наказ №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання», оскільки направлено копію засобами електронного зв`язку без накладення електронного підпису.

Помилковими є висновки суду першої інстанції про виплату при звільненні всіх сум, що належали ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 про визнати скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу стосовно викривача, визнання дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, що полягали у виданні наказу №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання» протиправними, скасування наказу від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», поновлення на посаді завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, стягнення з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_1 у обраний ним спосіб.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про недоведеність порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», причинного-наслідкового зв`язку між наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», яким звільнено ОСОБА_1 , та діяльністю останнього як викривача.

Водночас судом першої інстанції послався на відсутність підстав вважати оптимізацію Національного агентства із забезпечення якості освіти штучно створеною з метою вивільнення посади, яку займав ОСОБА_1 , оскільки рішення про затвердження змін до структури та штатного розпису приймалося колегіально, вивільнено чотири інші посади.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку із реорганізацією Національного агентства із забезпечення якості освіти з 5 квітня 2022 року введено в дію новий штатний розпис, виведено з штатного розпису посаду завідувача сектору, яку займав ОСОБА_1 .

Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти було дотримано вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо обов`язку з працевлаштування ОСОБА_1 , який не виявив бажання зайняти одну із запропонованих вакантних посад.

Мотивовано такі висновку суду першої інстанції довідкою Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4, за якою з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року були вакантні 2 посади провідного фахівця відділу зв`язків з громадськістю та міжнародного співробітництва; 1,5 посади провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату по 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця сектору діловодства; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами по 22 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами з 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу академічної доброчесності; 1 посада провідного економіста відділу бухгалтерського обліку та фінансового планування.

З попередженням про скорочення посади від 2 лютого 202 року ОСОБА_1 запропоновано всі вищезазначені вакантні посади.

Також інформацією про вакантні посади від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомлено, що з 17 лютого 2022 року з`явилась вакантна посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами.

Разом з тим суд першої інстанції вказав на відсутність доказів того, що посади провідного фахівця відділу акредитації освітніх програм, провідного фахівця відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення, на які було здійснено переведення працівників 5 квітня 2022 року, були вакантними, в Національному агентстві із забезпечення якості освіти з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року були наявні інші вакантні посади, які ОСОБА_1 може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Крім того, суд першої інстанції вважав встановленим обізнаність Національного агентства із забезпечення якості освіти про наявність у ОСОБА_1 статусу викривача з 17 листопада 2021 року, відсутності в діях Національного агентства із забезпечення якості освіти негативних заходів впливу стосовно ОСОБА_1 як викривача корупції з невиплати матеріального заохочення, премії, складання акту про відсутність на робочому місці від 12 листопада 2021 року.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 19 серпня 2019 року №71-к ОСОБА_1 прийнятий на посаду керівника відділу з питань оцінювання якості вищої освіти за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно.

Після чого наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 2 грудня 2019 року №140-к ОСОБА_1 переведено на посаду завідувача сектору аналітики за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року.

Також наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 30 червня 2021 року №94-к ОСОБА_1 переведено з 1 липня 2021 року у сектор аналітики відділу наукових ступенів та аналітики у межах спеціальності та кваліфікації, обумовлених трудовим договором, без зміни істотних умов правці за строковим трудовим договором по 27 лютого 2024 року включно.

Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти за протоколом засідання №1(6) від 28 січня 2022 року затверджено зміни до структури та штатного розпису, введено в дію з 5 квітня 2022 року.

Наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» внесено зміни в структуру та штатний розпис секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з метою вдосконалення системи управління та оптимізації організаційної структури.

Наведеним наказом скорочено посаду помічника голови відділу кадрового та організаційного забезпечення 2 одиниці (п.1.9), посаду завідувача сектору відділу акредитації освітніх програм (п.1.13), посаду провідного фахівця відділу по роботі з експертами (п.1.18), посаду завідувача сектору відділу супроводу разових рад та аналітики (п.1.25), посаду завідувача сектору відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності (п.1.35).

Відповідно до листа ознайомлення з наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» ОСОБА_1 ознайомлений 2 лютого 2022 року.

За довідкою Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року були вакантні 2 посади провідного фахівця відділу зв`язків з громадськістю та міжнародного співробітництва; 1,5 посади провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату по 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця сектору діловодства; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами по 22 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами з 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу академічної доброчесності; 1 посада провідного економіста відділу бухгалтерського обліку та фінансового планування.

Попередженням ОСОБА_1 про скорочення посади від 2 лютого 2022 року одночасно пропонувалось переведення на посади провідного фахівця відділу зв`язків з громадськістю та міжнародного співробітництва, провідного фахівці відділу акредитації освітніх програм, провідного фахівця з питань аналітики відділу супроводу разових рад та аналітики, провідного фахівця відділу супроводу разових рад та аналітики, провідного фахівця підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, провідного фахівця відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності.

Також інформацією про вакантні посади від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомлено, що з 17 лютого 2022 року з`явилась вакантна посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами.

До матеріалів справи приєднано службову записку ОСОБА_1 від 31 березня 2022 року, якою повідомляється про відмову від переведення на запропоновані вакантні посади.

Наказом т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання» ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики 4 квітня 2022 кроку у зв`язку із скороченням (пункт 1 статті 40 КЗпП України).

Відповідно повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції на заяву ОСОБА_1 від 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 10 березня 2021 року звернувся до Національного агентства з повідомленням про можливе порушення вимог антикорупційного законодавства посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, є викривачем з 10 березня 2021 року.

До матеріалів справи приєднано припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 8 липня 2021 року, внесений голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , яким вимагається усунути відносини прямого підпорядкування між керівником секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_8 .

Відповідно службової записки уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_6 від 9 грудня 2021 року відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 матеріального стимулювання.

Складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці від 12 листопада 2021 року.

Згідно із доповідною запискою керівника відділу супроводу галузевих експертних рад Пізнюк Л.В. від 1 лютого 2022 року мають місце зауваження до якості роботи ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На підставі ч.1 ст.367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/1853/18 (провадження № 61-4205св21) вказано, що «відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу на викривача; визнання дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, що полягали у виданні наказу №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання» протиправними; скасування наказу від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання»; поновлення на посаді завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти; стягнення з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалося порушення права ОСОБА_1 як викрадача корупції наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти», наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, що полягали у виданні наказу №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання», які є негативними заходами впливу, наявність реального конфлікту інтересів у посадових осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не дотримання вимог законодавства щодо пропонування усіх вакантних посад, невиконання обов`язку ознайомлення з наказом про звільнення, проведення повного розрахунку у день звільнення.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронюваного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у ч. 2 ст. 15 ЦК України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зорустатті 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У §145 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява №22414/93, [1996] ECHR 54) суд зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Позовна вимога ОСОБА_9 про визнання скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходами негативного впливу стосовно викривача сформульована таким чином, що вимагає визнання скорочення посади певним юридичним фактом.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту права шляхом подання позову до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу стосовного викривача сам по собі не сприяє ефективному поновленню права ОСОБА_1 .

З огляду на викладене ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною вимогою до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про визнання скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу стосовного викривача про просив застосувати неналежний спосіб захисту.

У такому разі суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_1 у обраний ним спосіб шляхом визнання скорочення посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти заходом негативного впливу стосовного викривача на порушення норм матеріального права.

Не заслуговують на уваги доводи ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо ненадання судом першої інстанції оцінки тому, що участь голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , керівника секретаріату ОСОБА_5 у засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 28 січня 2022 року, де розглядалось питання щодо скорочення посади викривача, вчинення керівником секретаріату ОСОБА_3 наказу «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» від 1 лютого 2022 року №4, т.в.о. керівником секретаріату ОСОБА_4 наказу від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення відбувалось в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції на заяву ОСОБА_1 від 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 10 березня 2021 року звернувся до Національного агентства з повідомленням про можливе порушення вимог антикорупційного законодавства посадовими особами Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, є викривачем з 10 березня 2021 року.

Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

До матеріалів справи приєднано припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 8 липня 2021 року, внесений голові Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , яким вимагається усунути відносини прямого підпорядкування між керівником секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_8 .

Отже, з моменту повідомлення ОСОБА_1 . Національного агентства з питань запобігання корупції про вчинення керівником секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_3 корупційного правопорушення, у останнього виникає суперечність між його приватним інтересом по відношенню до ОСОБА_1 та службовими повноваженнями, що може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Також згідно з частиною другою статті 35 вказаного Закону у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

З огляду на предмет позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти, що полягали у виданні наказу №73-к від 4 квітня 2022 року «Про кадрові питання» протиправними, скасування наказу від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання» обставини участі голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , керівника секретаріату ОСОБА_5 у засіданні Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти 28 січня 2022 року, де розглядалось питання щодо скорочення посади викривача, вчинення керівником секретаріату ОСОБА_3 наказу «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» від 1 лютого 2022 року №4 в умовах реального конфлікту інтересів не стосуються заявлених вимог та не мають інше значення для розгляду справи, тому не підлягають встановленню.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_1 спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції Національного агентства з питань запобігання корупції про вчинення головою Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , т.в.о. керівником секретаріату ОСОБА_4 корупційного правопорушення.

Тому доводи ОСОБА_1 про прийняття головою Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 , т.в.о. керівником секретаріату ОСОБА_4 рішень, що стосуються ОСОБА_1 в умовах реального конфлікту інтересів грунтуються на припущенні.

За таких обставин самостійна підстава незаконності наказу т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_4 від 4 квітня 2022 року №73-к видання з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» в умовах реального конфлікту інтересів, який не був врегульований, є недоведеною.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо наявності причинного-наслідкового зв`язку між наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», яким звільнено ОСОБА_1 , та діяльністю останнього як викривача.

Відповідно до частини першої статті 53 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою.

З наведеної норми вбачається, що викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.

З моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває певний імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, відповідно до положень зазначеної норми особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою.

Водночас такий імунітет не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним. Під негативним заходом впливу може розумітись також і позбавлення або обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками. Наприклад, відмова йому в наданні відпустки в іншому місяці, ніж це передбачено графіком відпусток, в той час як іншим працівникам в такому праві відмовлено не було.

Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено.

Аналогічні висновки щодо розуміння статусу викривача викладено у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №815/2074/18.

Відповідно до пункту 28 Статуту Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти структура та штатний розпис секретаріату затверджується Національним агентством.

Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти за протоколом засідання №1(6) від 28 січня 2022 року затверджено зміни до структури та штатного розпису, введено в дію з 5 квітня 2022 року.

Водночас зміни до структури та штатного розпису обгрунтовувались метою оптимізації, підвищення ефективності та приведення у відповідність до чинного законодавства структури Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Також наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» внесено зміни в структуру та штатний розпис секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з метою вдосконалення системи управління та оптимізації організаційної структури.

Наведеним наказом скорочено посаду помічника голови відділу кадрового та організаційного забезпечення 2 одиниці (п.1.9), посаду завідувача сектору відділу акредитації освітніх програм (п.1.13), посаду провідного фахівця відділу по роботі з експертами (п.1.18), посаду завідувача сектору відділу супроводу разових рад та аналітики (п.1.25), посаду завідувача сектору відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності (п.1.35), тобто посади ОСОБА_1 та інших працівників.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність причинного зв`язку між наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», яким звільнено ОСОБА_1 , та діяльністю останнього як викривача.

Певна послідовність подій повідомлення ОСОБА_1 про факти корупції та звільнення наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання», наближеність в часі цих подій незадовго після здійснення ОСОБА_1 повідомлення Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти про статус викривача 17 листопада 2021 року не дають підстав для висновку про наявність причинного зв`язку між подіями з огляду на відсутність обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками.

У такому разі відсутність причинного зв`язку між повідомленням ОСОБА_1 про факти корупції та звільненням ОСОБА_1 наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання» свідчить про те, що ОСОБА_1 не здобуто імунітет, передбачений ч. 3 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції».

Посилання в апеляційній скарзі щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, листа голови Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_2 від 1 грудня 2021 року, невиплати премії, доповідної записки керівника відділу супроводу галузевих експертних рад Пізнюк Л.В. від 1 лютого 2022 року, акту про відсутність на робочому місці від 12 листопада 2021 року, звернення ОСОБА_1 щодо введення до штату сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти посад провідних фахівців спростовуються матеріалами справи.

Перевіряючи наявність зв`язку між негативними заходами впливу та повідомленням викривача ОСОБА_1 про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, судом першої інстанції досліджено службову записку уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_6 від 9 грудня 2021 року про відсутність підстав для виплати матеріального стимулювання, акт про відсутність на робочому місці від 12 листопада 2021 року, доповідну записку керівника відділу супроводу галузевих експертних рад Пізнюк Л.В. від 1 лютого 2022 року про неякісну роботу ОСОБА_1 .

Наведені докази не містять інформації про їх вчинення через повідомлення викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Разом з тим заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на невиконанння обов`язку Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти щодо працевлаштування, оскільки не було запропоновано всі наявні вакантні посади, зокрема посаду провідного фахівці відділу академічної доброчесності, провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату Національного агентства та відповідно до штатного розпису, що вступив в дію з 5 квітня 2022 року, керівника відділу кадрового та організаційного забезпечення, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу експертів, керівника відділу супроводу галузевих експертних рад, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частина шоста статті 43 Конституції України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-431асі18) зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Наказом т.в.о. керівника секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к «Про кадрові питання» ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики 4 квітня 2022 кроку у зв`язку із скороченням (пункт 1 статті 40 КЗпП України).

На підставі частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 756/1499/19 (провадження № 61-3158св20), встановлення відсутності змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників (законної підстави звільнення) є безумовною та достатньою підставою для поновлення на роботі звільненого за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівника.

За роз`ясненням Міністерства праці та соціальної політики України чисельність працівників - це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості.

Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 7 квітня 2011 року №114/06/187-11).

Перевіряючи наявність підстав для звільнення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з реорганізацією Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з 5 квітня 2022 року введено в дію новий штатний розпис, виведено з штатного розпису посаду завідувача сектору, яку займав ОСОБА_1 .

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Водночас підставою для звільнення ОСОБА_1 слугував наказ Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти», метою якого визначено вдосконалення системи управління та оптимізації організаційної структури Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

За змістом наказу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» мало місце перейменування відділу фінансового планування та бухгалтерського обліку, відділу кадрового та організаційного забезпечення, відділу по роботі з експертами, відділу по роботі з ГЕР та незалежними установами оцінювання якості вищої освіти, реорганізація відділу правового забезпечення та апеляцій шляхом перетворення у відділ правового забезпечення, відділу наукових ступенів та аналітики шляхом перетворення у відділ супроводу разових рад та аналітики, відділу академічної доброчесності шляхом перетворення у відділ підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, відділу забезпечення діяльності секретаріату шляхом перетворення у відділ діловодства та технічного забезпечення діяльності, ліквідація сектору інституційної акредитації, сектору діловодства.

Наведені обставини можуть бути підставою для звільнення працівників цих відділів згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України виключно з підстав скорочення чисельності або штату працівників.

З приєднаних до матеріалів справи штатного розпису Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 1 січня 2022 року, штатного розпису Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 5 квітня 2022 року, структури Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 1 січня 2021 року, затвердженої рішенням Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 26 січня 2021 року №1(44) із змінами протоколом від 29 червня 2021 року №11(54), структури Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 5 квітня 2022 року, затвердженої рішенням Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 28 січня 2022 року №1(6) вбачається кількість штатних посад 67.

Водночас наказом Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 1 лютого 2022 року №4 «Про внесення змін до структури та штатного розпису секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти» скорочено посаду помічника голови відділу кадрового та організаційного забезпечення 2 одиниці, посаду завідувача сектору відділу акредитації освітніх програм, посаду провідного фахівця відділу по роботі з експертами, посаду завідувача сектору відділу супроводу разових рад та аналітики, посаду завідувача сектору відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності та введено посади провідних фахівців 12 одиниць.

Отже, реорганізація відділу наукових ступенів та аналітики шляхом перетворення у відділ супроводу разових рад та аналітики супроводжувалась змінами у складі відділу за посадами.

У такому разі звільнення ОСОБА_1 пов`язане із змінами у складі відділу наукових ступенів та аналітики за посадами.

Висновки суду першої інстанції про дотримання Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти обов`язку з працевлаштування ОСОБА_1 , повідомлення про всі вакантні посади мотивовано попередженням ОСОБА_1 про скорочення посади від 2 лютого 2022 року, яким одночасно пропонувалось переведення на посади провідних фахівців, інформуванням ОСОБА_1 про вакантні посади від 17 лютого 2022 року та довідкою Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 щодо наявності вакантних посад з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року.

Разом з тим суд першої інстанції вказав на відсутність доказів того, що посади провідного фахівця відділу акредитації освітніх програм, провідного фахівця відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення, на які було здійснено переведення працівників 5 квітня 2022 року, були вакантними, в Національному агентстві із забезпечення якості освіти з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року були наявні інші вакантні посади, які ОСОБА_1 може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі - Конвенція). Згідно із статтею 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом статті 4 цієї Конвенції тягар доведення законності підстави для звільнення покладається на роботодавця.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

За довідкою Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року були вакантні 2 посади провідного фахівця відділу зв`язків з громадськістю та міжнародного співробітництва; 1,5 посади провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату по 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця сектору діловодства; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами по 22 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами з 17 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця відділу академічної доброчесності; 1 посада провідного економіста відділу бухгалтерського обліку та фінансового планування.

Попередженням ОСОБА_1 про скорочення посади від 2 лютого 2022 року одночасно пропонувалось переведення на посади провідного фахівця відділу зв`язків з громадськістю та міжнародного співробітництва, провідного фахівці відділу акредитації освітніх програм, провідного фахівця з питань аналітики відділу супроводу разових рад та аналітики, провідного фахівця відділу супроводу разових рад та аналітики, провідного фахівця підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, провідного фахівця відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності.

Також інформацією про вакантні посади від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 повідомлено, що з 17 лютого 2022 року з`явилась вакантна посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами.

При цьому зазначені у довідці Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 щодо наявності вакантних посад з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року посада провідного фахівця відділу академічної доброчесності, 1,5 посади провідного фахівця відділу забезпечення діяльності секретаріату по 17 лютого 2022 року відповідають пропонуванню ОСОБА_1 у попередженні про скорочення посади провідного фахівця підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, провідного фахівця відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності відповідно.

З огляду на наведене ОСОБА_1 не пропонувалися 1 посада провідного фахівця відділу по роботі з експертами по 22 лютого 2022 року; 1 посада провідного фахівця сектору діловодства, які ОСОБА_1 може обіймати відповідно до своєї освіти, професії, кваліфікації.

При цьому, наказом Національного агентства із забезпечення якості освіти від 22 лютого 2022 року №42-к прийнято ОСОБА_10 на посаду провідного фахівця відділу по роботі з експертами за строковим трудовим договором з 23 лютого 2022 року по 27 лютого 2024 року, стаж роботи становить 0 днів.

Разом з тим довідка Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 про наявність вакантних посад з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року достеменно не свідчить про наявність або відсутність у Національному агентстві із забезпечення якості освіти вакантних посад, оскільки попередженням ОСОБА_1 про скорочення посади від 2 лютого 2022 року одночасно пропонувалось переведення на посади провідного фахівця відділу акредитації освітніх програм, провідного фахівця з питань аналітики відділу супроводу разових рад та аналітики, провідного фахівця відділу супроводу разових рад та аналітики.

Однак із довідки Національного агентства із забезпечення якості освіти від 2 червня 2022 року №4 про наявність вакантних посад з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року не убачається наявність таких вакантних посад, які пропонувалися ОСОБА_1 .

До матеріалів справи приєднано штатний розпис Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 1 січня 2022 року та штатний розпис Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти станом на 5 квітня 2022 року.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07 «Щодо штатного розпису» штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади по кожній посаді. Прийняття, затвердження керівником підприємства штатного розпису проводиться шляхом видання спеціального локального нормативного акту (наказу), що визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць за структурними підрозділами підприємства.

Штатний розпис має розроблятися на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинної структури та чисельності, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, зокрема Класифікатора професій ДК 003-2010 (назви посад і професій мають відповідати назвам у Класифікаторі).

В той же час штатні розписи також достеменно не свідчать про наявність або відсутність у Національному агентстві із забезпечення якості освіти вакантних посад у зазначений період, які ОСОБА_1 міг би виконувати з урахуванням своєї освіти, кваліфікації, досвіду.

У матеріалах справи відсутні докази, які у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про дійсність обставин наявності у Національному агентстві із забезпечення якості освіти вакантних посад з 2 лютого 2022 року по 4 квітня 2022 року, про які стверджує Національне агентство із забезпечення якості освіти, заперечуючи проти позову.

Національне агентство із забезпечення якості освіти, заперечуючи проти доводів ОСОБА_1 щодо не пропонування посади керівника відділу кадрового та організаційного забезпечення, провідного фахівця відділу кадрового та організаційного забезпечення, керівника відділу супроводу експертів, керівника відділу супроводу галузевих експертних рад, керівника відділу супроводу разових рад та аналітики, керівника відділу підготовки засідань та супроводу роботи комітетів, керівника відділу діловодства та технічного забезпечення діяльності, вказувало на те, що здійснено переведення осіб, які займали ці посади.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 11 листопада 2022 року задоволено клопотання Національного агентства із забезпечення якості освіти про приєднання до матеріалів справи доказів переведення осіб, ураховуючи виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази переведення на посаду керівника відділу супроводу експертів, керівника відділу супроводу галузевих експертних рад осіб, які займали ці посади, тобто посади не були вакантними.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повідомлення Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти ОСОБА_1 про всі вакантні посади.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції зробив висновок про дотримання Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти процедури звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, відсутність підстав для визнання наказу Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення ОСОБА_1 протиправним та скасування, поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на порушення норм матеріального права.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16.

Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок).

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку).

При визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу колегія суддів виходить з розрахункового періоду з 05 квітня 2022 року по 10 листопада 2022 року (день постановлення рішення).

Відповідно до п.5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку секретаріату Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти тривалість робочого тижня для працівників секретаріату становить 40 годин на тиждень із вихідними днями у суботу та неділю

З огляду на те, що ОСОБА_1 звільнено 4 квітня 2022 року, для обчислення середньоденного заробітку взято до уваги два повних календарних місяці, зокрема, лютий та березень 2022 року.

Зокрема, заробітна плата за 20 робочих днів в лютому 2022 року склала 46010 грн 58 коп., за 21 робочий день в березні 2022 року склала 68820 грн 71 коп. Отже, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 2800 грн 76 коп. ((46010 грн 58 коп.+ 68820 грн 71 коп.) : 41 робочий день).

Зважаючи на період, за який апеляційний суд провів розрахунок з 05 квітня 2022 року (з наступного робочого дня після звільнення) по 10 листопада 2022 року (по день винесення колегією суддів апеляційної інстанції постанови), число робочих днів у розрахунковому періоді склало 158 робочих дня (квітень 2022 року - 19, травень - 22, червень - 22, липень - 21, серпень - 23, вересень - 22, жовтень - 21, листопад - 8).

За викладених обставин розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 431 984 грн 64 коп. (2800 грн 76 коп. середньоденний заробіток х 158 робочих днів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплати прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2022 року підлягає скасуванню.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання наказу незаконним та скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати наказ Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти від 4 квітня 2022 року №73-к про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агенства із забезпечення якості вищої освіти відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України протиправним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору аналітики відділу наукових ступенів та аналітики Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти.

Стягнути з Національного агентства із забезпечення якості вищої освіти (адреса місця знаходження: місто Київ, вулиця Володимира Винниченка, будинок 5, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2022 року по 10 листопада 2022 року в сумі 431 984 грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 16 листопада 2022 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді Н. К. Височанська

М. І. Кулянда