ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/606/22

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1008/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (суддя Роздайбіда О.В.), ухвалене об 11 год. 52 хв. у м.Бахмач, повний текст рішення складено 06 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ (розпорядження) №23/ос від 14 червня 2022 року, виданий начальником виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» Онищенко С.М. про припинення трудового договору на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з інженером 2 категорії ОСОБА_1 ; поновити позивача на роботі з 14 червня 2022 року; стягнути з АТ «Українська залізниця» заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14 червня 2022 року по день набуття рішенням у справі законної сили. Позов мотивовано тим, що з 12 жовтня 2006 року по 14 червня 2022 року ОСОБА_1 працював на посаді інженера 2 категорії у виробничому підрозділі Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця». Оспорюваним наказом позивача звільнено з роботи і припинено з ним трудовий договір на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для видачі наказу слугувала доповідна записка в.о.заступника начальника дистанції по СЦБ від 14 червня 2022 року про відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня. За доводами ОСОБА_1 , 14 червня 2022 року йому необхідно було з`явитися до відділення поліції для допиту в якості свідка по кримінальному провадженню, про що він повідомив в усній формі свого безпосереднього керівника начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_2 , проте після прибуття на роботу останній повідомив, що ОСОБА_1 того ж дня буде звільнено з роботи. Оскаржуваний наказ позивач вважає незаконним, оскільки причини його відсутності на робочому місці є поважними, під час видання наказу не було враховано всіх обставин справи, не було встановлено ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено знаходження 14 червня 2022 року у приміщенні ВП №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області та участі у слідчій дії, а також той факт, що ним було попереджено роботодавця щодо необхідності прибути до слідчого за викликом 14 червня 2022 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність на роботі позивача була поважною, оскільки 14 червня 2022 року перед початком робочої зміни працівниками поліції йому була вручена повістка про виклик до слідчого відділення поліції для допиту в якості свідка по кримінальному провадженню. Позивач вказує, що певний період часу 14 червня 2022 року він перебував в укритті за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок оголошеної повітряної тривоги у зв`язку з можливою загрозою авіаудару, отже вважає, що цей час також повинен враховуватись як поважний і такий, що не є прогулом. За доводами ОСОБА_1 , факт його виклику та прибуття до поліції підтверджено документально, однак суд цього не врахував під час ухвалення рішення. Також позивач звертає увагу на те, що працівники, які перебувають в укритті внаслідок оголошеної повітряної тривоги і не виходять на роботу внаслідок ведення воєнних дій та пов`язаних з ними обставин, не можуть бути звільнені за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач посилається, що при обранні виду стягнення було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, і попередню роботу працівника, оскільки порушення трудової дисципліни інженером ОСОБА_1 було виявлено не вперше, так як 15 грудня 2021 року мав випадок порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, про що було складено протокол від 16 грудня 2021 року, де попереджено, що при повторному порушенні його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани або звільнення. На нараді 14 червня 2022 року ОСОБА_1 підтверджуючих документів про відсутність з поважних причин не надав. За доводами АТ «Українська залізниця», в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, який був єдиною підставою для звільнення ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни. Відповідач посилається, що показання свідків підтверджують факти, викладені в актах від 14.06.2022 року, щодо причин відсутності позивача на робочому місці. До того ж ОСОБА_1 визнав факт своєї відсутності на робочому місці більше трьох годин, однак підтверджуючих документів про відсутність з поважних причин не надав та відмовився від дачі письмових пояснень на нараді.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Третя особа посилається на те, що позивач ні в первинній позовній заяві, ні в оновленій редакції позовної заяви не зазначав обставини щодо перебування його в укритті під час повітряної тривоги та не надавав відповідні докази, як і не казав про це ОСОБА_3 14 червня 2022 року. Третя особа вважає, що зміна ОСОБА_1 свідчень щодо обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, його суперечливі і непослідовні показання свідчать про його недобросовісність і намагання будь-яким чином спростувати факти, які насправді мали місце. За доводами ОСОБА_3 , сам факт виклику до слідчого не може бути беззаперечною підставою для залишення робочого місця, працівник в будь-якому випадку зобов`язаний повідомити про це свого безпосереднього керівника.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 12 жовтня 2006 року працював на посаді інженера 2 категорії у виробничому підрозділі Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця» (а.с.7, 8).

14 червня 2022 року в.о.помічника начальника з безпеки руху надала начальнику Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку Оніщенку С.М. письмове пояснення про те, що в цей день змінний інженер дистанції ОСОБА_1 прийняв зміну о 7 год. 30 хв. провів планування та о 10 год. 15 хв. покинув робоче місце, з`явився на робочому місці о 13 год. 25 хв. (а.с.14).

На підставі зазначеного повідомлення в.о. ШЧЗ-1 подав начальнику Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку ОСОБА_3 доповідну про те, що ОСОБА_1 покинув робоче місце, не повідомивши його, що на деякий час відлучиться з робочого місця (а.с.13).

Наказом № 106 від 14 червня 2022 року створено комісію з розслідування факту відсутності на робочому місці інженера 2 категорії ОСОБА_1 (а.с.9).

Позивачу було запропоновано письмово пояснити причини відсутності на роботі, проте він відмовився, про що складено відповідний Акт (а.с.15).

14 червня 2022 року бригадою по забезпеченню безперебійної роботи пристроїв автоматики, телемеханіки та зв`язку ВП Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку було складено Акт про те, що інженер 2 категорії ОСОБА_1 був відсутній на роботі протягом 3 годин 10 хвилин з 10 год. 15 хв. до 13 год. 25 хв. впродовж робочого дня 14 червня 2022 року (а.с.16).

Згідно з протоколом оперативної наради при начальнику Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку від 14 червня 2022 року нарада встановила, що порушення трудової дисципліни інженером ОСОБА_1 було не вперше, так 15 грудня 2021 року мав місце випадок порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, про що було складено протокол від 16 грудня 2021 року, в якому зазначено, що при повторному порушенні трудової дисципліни його буде притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани або звільнення; проведено розгляд порушення трудової дисципліни, від письмових пояснень інженер ОСОБА_1 відмовився, усно пояснив, що відвіз бригаді дизельне паливо та заїхав у перукарню. Зі слів інженера ОСОБА_1 поважних причин його відсутності на робочому місці у нього немає. Протоколом зафіксовано, що ОСОБА_1 покинув нараду до її закінчення (а.с.52).

Наказом (розпорядженням) № 23/ос від 14 червня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Позивач був ознайомлений з наказом 14 червня 2022 року, про що свідчить його підпис на примірнику наказу (а.с.6).

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з пунктом 4 статті першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку вчинення працівником прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання поважності відсутності працівника на роботі, звільненого згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, в оновленій редакції позовної заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що він був відсутній на робочому місці 14 червня 2022 року більше трьох годин з поважних причин, а саме у зв`язку з необхідністю прибути на виклик до СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП для допиту у якості свідка по кримінальному провадженню №000128.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано повістку про виклик від 10 червня 2022 року, за змістом якої ОСОБА_1 необхідно з`явитися 14 червня 2022 року о 10 год. до СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП для участі у допиті свідка у кримінальному провадженні №000128 в якості свідка (а.с.18).

На повістці зі зворотного боку у графі відмітка про прибуття особи для процесуальної дії міститься напис «прибув». Проте не міститься запис про час прибуття та щодо тривалості перебування особи у відділенні поліції.

Згідно з відповіддю відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на запит адвоката позивача 14 червня 2022 року викликався в якості свідка ОСОБА_1 на 10 год. 30 хв., повістка була вручена особисто ОСОБА_1 14 червня 2022 року; запис в книзі «Обліку доставлених, відвідувачів, та запрошених до відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області» відсутній Відомості щодо часу перебування на допиті відсутні, лише зазначено « прибув»(а.с.80).

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем знаходження 14 червня 2022 року у приміщенні ВП №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області та участі у слідчій дії, оскільки у книзі «Обліку доставлених, відвідувачів, та запрошених до відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області» відсутній відповідний запис про ОСОБА_1 . Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідь на запит адвоката і повістка містять відмінності щодо часу виклику.

Крім того, з Протоколу оперативної наради при начальнику Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку від 14 червня 2022 року і пояснень свідків в суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не надавав пояснень щодо вручення йому повістки для допиту його в якості свідка та відсутності на робочому місці із вказаних причин, а в усній формі вказував, що поїхав відвіз бригаді, яка на нього працює, дизельне пальне чи бензин та заїхав у перукарню підстригтися.

Доводи ОСОБА_1 , що він заходив до відділення поліції не через чергову частину, а через господарчий вхід, жодними доказами не підтверджені. Крім того, позивачем не надано доказів перебування його у бомбосховищі під час повітряної тривоги.

При цьому апеляційний суд враховує, що в позовній заяві відсутні посилання позивача як на підставу поважності причин відсутності на робочому місці перебування ОСОБА_1 у бомбосховищі під час повітряної тривоги.

Погодження звільнення позивача за прогул з профспілковим комітетом під час дії військового стану не потребується.

Оцінка наданих сторонами доказів судом першої інстанції здійснена вірно, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки таких доказів.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий: Судді: