Справа № 496/2672/22
Провадження № 6/496/36/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді -Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Бондаренко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Біляївський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, в якій просив суд скасувати тимчасове обмеження фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - у праві виїзду за межі України.

Свою заяву заявник мотивував тим, що 24.11.2009 року Біляївський районний суд Одеської області своєю ухвалою задовольнив подання державного виконавця і тимчасово обмежив його у виїзді за кордон до виконання зобов`язання покладеного судом, згідно виконавчого листа №В-16-1107. Про вказану ухвалу заявнику стало відомо при перетині кордону 27.06.2022 року, що підтверджується рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України.

В теперішній час виконавче провадження, в рамках якого було накладено тимчасове обмеження у забороні виїзду в провадженні виконавчої служби Біляївського РУЮ відсутнє, однак ухвала суду про тимчасове обмеження продовжує діяти, що порушує конституційні права заявника.

Інших виконавчих проваджень по виконанню вироку Біляївського районного суду Одеської області від 03.08.2006 року по справі №1-190/06 не відкривалось. Оскільки виконавче провадження, в рамках якого було тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України - закінчено, тому просить задовольнити заяву та скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні, яке проводилось 14.07.2022 року, заявник зазначив, що вирок він не виконав, та грошові кошти потерпілій ОСОБА_2 , не виплатив.

Заінтересована особа ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, надавши до суду заперечення, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , з наступних підстав. Так в запереченні ОСОБА_2 зазначила наступне, що 03.08.2006 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 було визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, та задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти у розмірі 55 7002,89 грн.. За період з 03.08.2006 року й по теперішній час -12.10.2022 року шкода, завдана їй засудженим ОСОБА_1 й досі так і не була відшкодована в повному обсязі. Таким чином, протягом 16 років, засуджений ОСОБА_1 намагається уникнути відшкодування шкоди, завданої ним вчиненим злочином та залишити межі України не розрахувавшись за своїми боргами, визначеними вироком суду. Такі дії засудженого ОСОБА_1 завдають їй великих страждань, оскільки внаслідок злочину вчиненого ОСОБА_1 загинула її 14-річна донька ОСОБА_3 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні заяви.

Від представника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.08.2006 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 було засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. Крім того, вироком Біляївського районного суду Одеської області від 03.08.2006 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3702,89 грн. матеріальних збитків, 2000 грн. за послуги адвоката та 50000 грн. моральної шкоди, а лише 55702,89 грн. на користь ОСОБА_4 , 1109,53 грн. матеріальних збитків та 20000 грн. моральної шкоди, а лише 21109,53 грн..

Відповідно до листа від 12.05.2015 року за вих. №В-201-09/Н-01, направлене на ім`я ОСОБА_2 , встановлено, що 06.06.2014 року до відділу державної виконавчої служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області надійшло на виконання виконавчий лист Біляївського районного суду Одеської області №1-190/06 від 22.07.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 34 633,78 грн..

10.06.2014 року державним виконавцем, керуючись п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «про виконавче провадження», було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконанню вищевказаного виконавчого документу, було помилково зазначено не вірну адресу стягувача, що призвело до втрати виконавчого документу. У зв`язку з чи, державним виконавцем відділу на адресу Біляївського районного суду Одеської області направлено заяву про видачу дублікату виконавчого листа та заяву про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч.5 ст. 441 ЦПК України).

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч.3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

05.11.2008 року за вих. №21520 відділ державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області звернувся до суду з поданням в якому просили суд вирішити питання, щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 до врегулювання сплати боргу покладеним на нього рішенням суду.

Ухвалою суду Біляївського районного суду Одеської області від 24.11.2009 року подання відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України було задоволено та ОСОБА_1 було обмежено у праві виїзду за межі України, до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду по виконавчому провадженню №В-16/1107.

ОСОБА_1 не виконав судове рішення про стягнення з нього заборгованості, доказів, які в вказували на те, що божник виконав рішення суду, до суду надано не було.

Відповідно до положень ч.5 ст. 441 ЦПК України мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Натомість, в своїй заяві боржник зазначає про те, що в теперішній час виконавче провадження, в рамках якого було накладено тимчасове провадження у забороні виїзду в провадженні виконавчої служби Біляївського РУЮ відсутнє.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наразі ОСОБА_1 не було надано належних доказів того, що він повністю виконав вирок Біляївського районного суду Одеської області та погасив заборгованість перед ОСОБА_2 , а тому суд вважає, що застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Відповідно до ч.8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 354, 355, 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30.10.2022 року.

Суддя М.Л. Пасечник