Справа № 462/916/22 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/1411/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника відповідача Попко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яциника Володимира Васильовича на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року в складі судді Бориславського Ю.Л. в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, -

встановив:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ директора комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» № 60 «К» від 14.05.2011 «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 », поновити ОСОБА_1 на посаді тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом у комунальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» з 31.05.2021, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 31.05.2021 по 14.02.2022 у розмірі 56861 грн. 97 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27.12.2018 він уклав трудовий договір з відповідачем, згідно з яким його прийнято на роботу в якості тренера-викладача відділення фехтування на період з 02.01.2019 по 31.05.2019, про що видано наказ №120 «К». Після закінчення строку дії трудового договору, 27.08.2019 його прийняли на роботу на цю ж посаду за сумісництвом на період з 01.09.2019 по 31.05.2020.

20.05.2020 року наказом №55 «К» «Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи. 18.08.2020 позивач написав заяву відповідачу про прийняття його на роботу з 01.09.2020, про що винесено наказ №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за контрактом з 01.09.2020 по 31.05.2021.

Однак вважає, що жодних строкових контрактів з ним не було підписано. У подальшому позивачу стало відомо про те, що 18.08.2020 відповідач виніс наказ №147-1 «К» «Про внесення змін до пункту 1 наказу №145 «К» від 18.08.2020», а саме змінено слово «контракт» на «трудовий договір», проте з таким договором його не було ознайомлено. Однак, ні трудовий договір, ні контракт із позивачем не було підписано. 26.01.2021 представнику позивача надано відповідь на адвокатський запит, із якої сторона позивача дізнались про наявність наказу № 60 «К» Про звільнення з роботи тренера-викладача ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору згідно п. 2 ст. 36 КЗпП.

Вважає таке звільнення незаконним, оскільки, на його думку, з ним укладено безстроковий трудовий договір, так як строковий трудовий договір із ним був переукладений. Крім цього, вказав, що трудові відносини після винесення спірного наказу, між ним та відповідачем продовжилися, що підтверджується копією заявки відповідача на участь у ХХІІ всеукраїнському турнірі Країн карпатського єврорегіону з фехтування на шпагах, де позивача вказано як особистого тренера учнів. Також вказав, що відповідач не звертався до первинної профспілкової організації з приводу звільнення позивача.

Відтак, просив позов задовольнити, скасувати наказ про звільнення, поновити позивача на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 в особі адвоката Яциника В.В.

Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, суд першої інстанції неправильно та неповно дослідив докази та з`ясував обставини справи, неправильно та неповно встановив обставини, що мають значення для справи та допустив численні порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що між сторонами був укладений строковий трудовий договір і позивач своє волевиявлення виявив у заяві від 17.08.2020, суд не врахував, що позивач не був ознайомлений з наказом №147-1 «К» «Про внесення змін до пункту 1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 ».

Зазначає, що відсутність підписаного між сторонами строкового трудового договору або контракту із фактичним допущенням позивача до роботи вказує на те, що між сторонами був укладений трудовий договір на невизначений строк.

Наголошує, що відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Наявність наказу №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » та заява позивача від 17.08.2020, без підписання у письмовій формі строкового трудового договору або контракту не давало право відповідачу звільняти позивача із займаної посади на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Окрім того, вважає, що характер роботи на посаді тренера-викладача не передбачає можливості встановлення трудових відносин на визначений строк, ця робота є постійною і трудовий договір на цій посаді має бути укладений на невизначений строк.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів того, що після 31 травня 2021 року позивач продовжив виконувати трудові обов`язки. Так, суд не взяв до уваги, що позивач подав заявку на участь у XXII всеукраїнському турнірі Країн карпатського єврорегіону з фехтування на шпагах, присвячений пам`яті ЗТУ Герея В.В. від КЗ «Дятчо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка», де ОСОБА_1 заявлено особистим тренером ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зазначає, що суд помилково вважав, що позивачем зазначено недостовірні відомості про отримання ним оскаржуваного наказу, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів у відповідача, а також суд не вправі був відмовляти у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін, безпідставно залишив без розгляду відповідь на відзив та заперечення на відзив і не врахував, що на території України введений воєнний стан, а строки подання цих документів сторонами були пропущені з поважних причин.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

30 червня 2022 року від Комунального закладу «Диятчо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

В судовому засіданні представник відповідача Попко О.В. апеляційну скаргу заперечила, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам відзиву на скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Яциник В.В. будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору відповідачем дотримано вимоги законодавства.

У зв`язку із відмовою судом у позовній вимозі про скасування наказу про звільнення, суд вважав, що відсутні підстави для задоволення позову в частині поновлення позивача на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі вимоги є похідними від основної.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.12.2018 звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача з фехтування за сумісництвом з 02.01.2019 по 31.05.2019 (а.с. 73).

Наказом директора Львівської дитячо-юнацької спортивної школи №2 «120 «К» від 27.12.2018, позивач прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом з 02.01.2019 по 31.05.2019 згідно трудового договору (а.с. 7-10, 11).

27.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом згідно трудового договору з 01.09.2019 по 31.05.2020 (а.с. 72).

27.08.2019 року ОСОБА_1 уклав трудовий договір із Львівською дитячо-юнацькою спортивною школою №2 на період з 01.09.2019 по 31.05.2020 включно, наказом №150 «К» від 27.08.2019 прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом 01.09.2019 по 31.05.2020 згідно трудового договору (а.с. 12-15, 16).

Відповідно до наказу №150 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду тренера-викладача», підставою для прийняття ОСОБА_1 на роботу були: заява ОСОБА_1 від 27.08.2019 р., автобіографія, трудовий договір та ряд інших документів (а.с. 16).

17.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до директора ЛДЮСШ №2 із заявою про прийняття його на роботу на посаду тренера-викладача з фехтування за сумісництвом згідно трудового договору з 01.09.2020 по 31.05.2021 (а.с. 71).

Наказом № 145 «К» від 18.08.2020 позивач прийнятий на роботу на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за контрактом терміном з 01.09.2020 по 31.05.2021. Із даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, що стверджується особистим підписом ОСОБА_1 . Підставою для прийняття ОСОБА_1 на роботу були: заява ОСОБА_1 від 18.08.2020 (а.с. 18).

Наказом №147-1 «К» від 18.08.2020 до п.1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 внесено зміни та вказано, що ОСОБА_1 прийнято на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом за трудовим договором терміном з 01.09.2020 по 31.05.2021 включно (а.с. 19).

Згідно із наказом № 60 «К» від 14.05.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом з 31.05.2021 у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Підстава: наказ від 18.08.2020 №145 «К» «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », наказ від 18.08.2020 року № 147-1 «К» «Про внесення змін до пункту 1 наказу №145 «К» від 18.08.2020 року» (а.с. 21).

Вказаним наказом № 60 «К» від 14.05.2021 головному бухгалтеру КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 18 календарних днів за період роботи з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року.

Згідно із наказом №231 «К» від 28.12.2021 року «Про внесення змін до п.2 наказу №60 «К» від 14.05.2021 року» головному бухгалтеру КЗ «ДЮСШ ім. О.Дем`янюка» наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 31 календарний день за період роботи з 01.09.2020 року по 31.05.2021 року (а.с. 24).

Ухвалою Львівської міської ради №49 від 04.02.2021 «Про зміну назв дитячо-юнацьких спортивних шкіл комунальної форми власності», назву Львівської дитячо-юнацької спортивної школи № 2 Львівської міської ради Львівської області змінено на Комунальний заклад «Дитячо-юнацька спортивна школа імені Олексія Дем`янюка» (а.с. 38, 39).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника - статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу - статтями 40, 41, 43, 43-1, підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) - статтею 45 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України трудовий договір припиняється за закінченням строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно із абзацом 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором є таким самим, як і за безстроковим, але при цьому факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений, зокрема, у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір.

У справі встановлено, що між сторонами відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України був укладений трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням.

Матеріалами справи підтверджено факт обізнаності позивача про строковість даних трудових відносин та погодження саме на такі умови праці. Власне бажання позивача на укладення саме строкових трудових відносин підтверджується, зокрема, його заявами від 27.12.2018, 27.08.2019, 17.08.2020, що спростовує доводи апеляційної скарги скаржника про те, що укладений між сторонами трудовий договір є безстроковим.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що між сторонами відповідно до пункту 2 частини першої статті 23 КЗпП України укладено трудовий договір на визначений строк, встановлений за їх погодженням, який міг бути продовжений лише якщо трудові відносини тривали й жодна із сторін не вимагала їх припинення.

Однак, роботодавець не виявив бажання у переукладенні трудового договору з ОСОБА_1 , заявивши про припинення трудового договору, тому трудові відносини між сторонами не продовжувались.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на той факт, що позивач не оспорював правомірність укладення з ним саме строкового трудового договору. Вказана умова трудового договору не визнана недійсною та презумпція її правомірності у встановленому порядку не спростована. Працівник був проінформований про умови укладеного з ним договору, зокрема, щодо терміну його дії, погодився з ними, подавши відповідну заяву про укладення з ним строкового трудового договору.

Позивач не надав суду доказів про те, що після 31.05.2021 він продовжував виконувати свої трудові обов`язки, оскільки заявка на участь у змаганнях є лише наміром прийняти участь і не може свідчити про тривалість трудових відносин. Доказів, які б свідчили, що такі змагання відбулись з участю позивача, матеріали справи також не містять.

Установивши, що у наказі від 18.08.2020 № 145 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », в який наказом від 18.08.2020 №147-1 «К» внесено зміни у п. 1 наказі від 18.08.2020 №145, зазначений період дії трудового договору та враховуючи, що між сторонами діяв строковий трудовий договір із 01.09.2020 по 31.05.2021, факт укладення якого підтверджено як власноручно написаною позивачем заявою, так і наказом про призначення його на посаду тренера-викладача відділення фехтування за сумісництвом, що засвідчує добровільне волевиявлення позивача працювати на умовах і у період, які визначені трудовим договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача з роботи у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України є правомірним.

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає окремої заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору працівник уже виявив, коли особисто складав та підписував заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

Закінчення строкового трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. До такого висновку прийшов Верховний суд у своїй постанові від 25 жовтня 2021 року справа № 607/3393/18.

Також суд першої інстанції справедливо зауважив, що відповідно до витягу з протоколу засідання проведення попередньої тарифікації тренерів-викладачів відділення фехтування КЗ «Дитячо-юнацька школа ім. О.Дем`янюка» на 2021-2022 навчальний рік від 19.05.2021, попередньо затверджено тарифікацію тренерам-викладачам з фехтування на 2021-2022 навчальний рік та запропоновано тренеру-викладачу ОСОБА_1 зробити набір дітей у групах початкової підготовки для затвердження тижневого навантаження 12 годин. Позивач, в свою чергу, не долучив доказів на підтвердження того, що він зробив запропонований або інший набір дітей у групи для виконання навантаження після 31.05.2021.

Звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства і умов укладеного між сторонами строкового трудового договору.

За таких обставин, суд першої інстанції, дійшов обгрунтованого висновку, що правових підстав для визнання звільнення незаконним та поновлення ОСОБА_1 на роботі не має.

Мотиви апеляційної скарги про те, що суд відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки дана категорія справ не вимагає для повного та всебічного встановлення обставин справи, проведення судового засідання та виклику сторін, а ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ні позивач, ні відповідач в своїх клопотаннях про проведення судових засідань з викликом/повідомленням сторін, не обґрунтували таку необхідність.

З приводу відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання про витребування доказів, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що з позовною заявою позивач звернувся 21 лютого 2022 року, 08.04.2022 подав клопотання про витребування доказів, при цьому позивач не обґрунтував свою неможливість подати такі у встановлений строк, з причин, що не залежали від нього.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яциник В.В. необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 372, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яциника Володимира Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк