Справа № 932/5158/21
Провадження № 2/932/1524/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири,-

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2021 року представник позивача позовом ОСОБА_1 - адвокат Казанцев С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 04.07.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 566, посвідченого ПН ДМНО Яровою Н.Г.

На даний час у вказаній квартирі зареєстровані позивач, його мати ОСОБА_3 , його брат- ОСОБА_4 та колишній чоловік його матері - ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу між матір`ю позивача та відповідачем у 2011 році, на підставі заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2011 року по справі № 2-5433/2011, відповідач фактично зник з життя позивача та членів його родини, однак періодично з`являвся у вищевказаній квартирі до січня 2021 року. При цьому, ОСОБА_2 на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим, хоча за вищевказаною адресою фактично не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей у цій квартирі не має та з реєстрації в добровільному порядку не знімається, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.07.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 05.08.2022 р. підготовче судове провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті, встановлений загальний порядок дослідження доказів у справі.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання належним чином повідомлений, будь-яких заяв суду не надавав.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 04.07.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 566, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Яровою Н.Г.

Як вбачається з довідок № 12590 , № 6527 про склад сім`ї від 09.08.2019 р. та 08.06.2021 р., у квартирі АДРЕСА_1 крім самого позивача значиться зареєстрованою його мати ОСОБА_3 , брат ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 13.12.2002 р.

Актом від 28 червня 2021 року, завіреним підписами мешканців квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та безпосередньо позивача, підтверджено факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирні АДРЕСА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, 11.09.1997 р.) .

Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2011 р. у справі № 2- 5433/2011 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано.

Судом встановлено, що відповідач, який внаслідок розірвання шлюбу та припинення сімейних відносин з матір`ю позивача, перестав бути членом сім`ї власника майна, значиться зареєстрованим, але з січня 2021 року не проживає у належній позивачу квартирі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами положень ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач, який вже не є членом його сім`ї, значиться зареєстрованим у цій квартирі, але більше одного року без поважних причин в ній не проживає, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол