610/2261/15-ц
2-др/621/7/22
УХВАЛА
27 жовтня 2022 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розподіл судових витрат,
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.12.2021 виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Прийнято відмову керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області від позову Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі служби автомобільних доріг у Харківській області до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки
Закрито провадження у справі за позовною заявою керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі служби автомобільних доріг у Харківській області до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки, у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову.
Передано позовну заяву ОСОБА_3 до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки до канцелярії Зміївського районного суду Харківської області для виконання вимог ст. 14 ЦПК України.
Автоматизованою системою документообігу справу розподілено в провадження судді Бібіка О.В.
Представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник Балаклійської міської ради Бондар О. просив розгляд справи проводити за відсутності представника.
Інші учасники справи причини неявки суду не повідомили.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства»).
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Обмеження права на касаційне оскарження визначеного кола ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку чітко регламентоване процесуальним законом.
У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.
У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
У статті 257 ЦПК України перелічені випадки залишення позову без розгляду, у частині третій якої вказано, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.
Порядок ухвалення судових рішень передбачено у статті 259 ЦПК України. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача.
Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
У пункті 6 частини першої статті 264 ЦПК України перелічені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, у тому числі і щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується, зазвичай, при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.
Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Вказана правова позиція сформована у постанові ВП ВС від 08 червня 2021 року №550/936/18
Зважаючи на те, що провадження у справі закрито в частині вимог співпозивача, а розгляд заявлених вимог щодо предмета спору триває та рішення по суті спору не ухвалено, то вирішення питання про розподіл судових витрат є передчасним, а заява представника відповідача Корсуна Р.О. від 07.10.2022 року задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 142 ЦПК України,
ухвалив:
У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - Корсуна Романа Олександровича від 07 жовтня 2022 року про розподіл судових витрат відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Повний текст ухвали складено 27.10.2022.
Суддя: