ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Чернівці

справа № 727/4838/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Скрипка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2022 року (головуючий у 1-й інстанції Терещенко О.Є.),-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами про визнання особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.

Заява обґрунтована тим, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє гіпертонічною хворобою багато років, а 31.07.2020 року переніс мозковий інсульт, в результаті чого його стан здоров`я значно погіршився. Також батьку діагностовано церебральний атеросклероз, тому він потребує постійного стороннього догляду, прийому ліків, нагляду невропатолога, психіатра, терапевта.

Посилався на те, що у ОСОБА_2 підтверджено наявність порушення функцій організму, через які його батько, як невиліковно хвора особа, не може самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Зазначав, що згідно висновку лікарської консультативної комісії ОСОБА_2 потребує постійної сторонньої допомоги, догляду, не здатний до самообслуговування.

____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/786/22

Враховуючи вищевикладене просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши його опікуном.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2022 року заявлені вимоги задоволено. Визнано ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - недієздатним та встановлено над ним опіку, призначивши йому опікуна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк дії рішення суду - два роки з дня набрання ним законної сили.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Органом опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, подано апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм права.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що в порушення норм процесуального права, суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам представника зацікавленої особи, а лише врахував пояснення заявника по справі. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як Орган опіки та піклування, не приймав рішень та не надавав подання про доцільність призначення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном хворого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом першої інстанції не враховано листи представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 05.07.2022 року і від 08.08.2022 року щодо відмови в призначенні опікуном ОСОБА_1 , у зв`язку із відсутністю подання органу опіки та піклування, чим порушив норми процесуального права.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2022 року в частині призначення опікуном ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, до такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року справа № 761/16799/15-ц.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наведений у ст. 315 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2. постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження

розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 18.05.2022 року, висновку ЛКК №2926 від 01.06.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє гіпертонічною хворобою багато років. Постійно приймав амбулаторне лікування, періодично стаціонарне. Переніс в 2007 році інфаркт міокарда, в 2020 році ішемічний інсульт, в 2021 році важку пневмонію на фоні COVID-19. Потребує постійного стороннього догляду, прийому ліків, нагляду невропатолога, психіатра, терапевта. Нездатний до самообслуговування (а.с.16,18).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №357 від 14.07.2022 року громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на даний час хворіє хронічним, тобто стійким, психічним захворюванням у формі судинної деменції (недоумства). За своїм психічним станом, в силу наявного у нього хронічного, тобто стійкого, психічного захворювання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.35-36).

Вирішуючи питання щодо визнання особи недієздатною, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і колегія суддів, встановив фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням наданих доказів, висновку експертизи у сукупності, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним, оскільки належними та допустимими доказами підтверджено наявність хронічного стійкого психічного розладу, внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Обґрунтування апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду в частині призначення ОСОБА_1 опікуном хворого батька ОСОБА_2 , оскільки оОрган опіки та піклування не приймав рішення та не надавав подання про доцільність призначення заявника опікуном.

Такі доводи є обґрунтованими підставними та такими, що узгоджуються із нормами права, тому колегія суддів з такими погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 41, статті 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21).

До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України).

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням Органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Ураховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку Органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над рідним батьком ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог в цій частині.

Колегія суддів зазначає, що відсутність подання органу опіки та піклування про доцільність призначення особи опікуном, унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи, виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Аналіз вказаних правових норм міститься в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, 29 березня 2021 року у справі № 184/858/19 (провадження № 61-13874св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 755/12409/15-ц (провадження № 61-22566св19), від 28 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), в яких викладено висновок, що відсутність подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення фізичної особи опікуном унеможливлює вирішення судом вказаного питання, оскільки саме на Орган опіки та піклування покладено обов`язок дослідження обставин щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення опіки суд не діє самостійно, а приймає рішення на підставі подання Органу опіки та піклування за його заявою чи заявою особи, призначеної піклувальником або опікуном.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, тому рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені вимог щодо призначення опікуна.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до Органу опіки та піклування з метою призначення його як опікуна недієздатним батьком ОСОБА_2 , який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду.

Що стосується судових витрат, відповідно до статті 141 ЦПК України за розгляд такої категорії справ вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.374, ст.376 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 серпня 2022 року в частині призначення опікуном ОСОБА_1 , скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуна відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту постанови 02 листопада 2022 року

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак