Провадження № 2/639/1655/22 Справа № 639/3354/22
У х в а л а

"03" листопада 2022 р. м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В., розглянувши питання можливості відкриття провадження у цивільній справі № 639/3354/22

позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ),

про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 18.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гаражою І.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2033, внаслідок чого визнати право власності на квартиру (загальною площею 32,3 кв.м., житловою площею 16.3 кв.м) № 86, що розташована за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України:

- п. 3, ч. 3, ст. 175 ЦПК України, а саме в позовній заяві не зазначена ціна позову.

Відповідно до вимог п. 2, ч. 1, ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

Також згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Слід зазначити, що вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 Закону України «Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

При цьому, відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача.

Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 1, ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

З позовної заяви вбачається, що позивачем не визначено ринкової вартості майна, яке є предметом позову. Відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зокрема, не подано звіт про оцінку його ринкової вартості у відповідності до вимог п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, згідно з яким передбачено, що звіт про оцінку майна, повинен бути складений у повній формі, містити дату оцінки та дату завершення складання звіту, та строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства.

Позивачем в позовній заяві не зазначено ціну позову, вартість нерухомого майна, не підтверджена належними доказами, що унеможливлює визначитися з розміром судового збору, який слід сплатити позивачу за подання даного позову.

Інших доказів на підтвердження дійсної вартості майна позивачем на момент подачі позову до суду не додано.

Як вбачається з позовної заяви, на момент подання заяви до суду, судовий збір за розгляд справи позивачем сплачений у розмірі 992,40 грн. відповідно до квитанції № 3544-6214-8023-1638 від 30.10.2022 року.

Позивачем в позовній заяві не зазначена ціна та до позовної заяви не додано жодного документу, який підтверджує розрахунок зазначеної суми, що не дає змоги суду встановити чи в повному обсязі позивачем сплачено судовий збір.

Окрім того позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України відповідно до якої, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить розірвати договір довічного утримання (догляду) та визнати право власності на квартиру.

Таким чином, в позовній заяві об`єднано вимоги немайнового та майнового характеру.

Приписами ч. 1, ст. 3 Закону України про судовий збір визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, в якій об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з 01.01.2022 року судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992.40 грн.). Судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992.40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (12 405, 00 грн.)

Таким чином позивачам необхідно сплатити судовий збір за другу вимогу майнового характеру.

Одночасно з цим, на виконання ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Додані до заяви копії документів не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до вищевикладеного та вимог ст. 185 ЦПК України позовна заява має бути залишена без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом направлення до Жовтневого районного суду м. Харкова належним чином завірених копій всіх письмових доказів, звіту про оцінку майна, яке є предметом спору, станом на час звернення до суду з вказаним позовом та оригіналу квитанції про сплату судового збору в належному розмірі.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - залишити без руху.

Недоліки поданої позовної заяви мають бути усунуті протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Марченко