Справа № 127/7062/22
Провадження № 22-ц/801/1444/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 рокуСправа № 127/7062/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.,

за участю сторін: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника Міністерства оборони України - Григорчука С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/7062/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_5 , Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання грошової допомоги,

за апеляційною скаргою Міністерства оборони Українина рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року, яке ухвалене суддею Федчишеним С.А. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст складено 16 червня 2022 року,

в с т а н о в и в :

В квітні 2022 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 , Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_5 , Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на призначення та отримання грошової допомоги, мотивуючи позовні вимоги тим, що починаючи приблизно з літа 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали як чоловік та жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, разом виховуючи сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Зокрема, позивачі та ОСОБА_6 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, разом відпочивали та святкували різні події та свята.

ОСОБА_6 був призваний по мобілізації з 27 лютого 2022 року згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 у військову частину НОМЕР_1, що підтверджується довідкою №1123/24 від 19 березня 2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 загинув в бойових діях в м. Василівка Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 березня 2022 року та лікарським свідоцтвом про смерть №145Д від 10 березня 2022 року.

24 березня 2022 року ОСОБА_1 та 28 березня 2022 року ОСОБА_2 звернулись до Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявами про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 . Представники Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви прийняли але усно повідомили, що для реалізації права на отримання виплати, необхідно надати рішення суду про підтвердження їх статусу, як членів сім`ї загиблого.

За відсутності документа, який би підтверджував статус позивачів, як членів сім`ї загиблого, вони позбавлені можливості реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги як члени сім`ї загиблого. Крім того, позивачам стало відомо, що із заявою про отримання допомоги також звернулась мати загиблого ОСОБА_4 .

Отже, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2007 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю з липня 2007 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , як членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_6 право на призначення та отримання одноразової допомоги відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Визнати за ОСОБА_2 , як членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_6 право на призначення та отримання одноразової допомоги відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вирішити питання щодо стягнення судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року позов задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2007 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сім`єю з липня 2007 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , як членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_6 право на призначення та отримання одноразової допомоги відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Визнано за ОСОБА_2 , як членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_6 право на призначення та отримання одноразової допомоги відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права на отримання одноразової грошової допомоги, як членів загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , порушено норми процесуального права, тому апелянт просив в цій частині рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання, а томуспір в частині призначення та виплати одноразової грошової допомоги підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу Міністерства оборони України, просила її задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_3 зазначив, що судом першої інстанції не допущено порушення правил підсудності, а тому відсутні підстави для закриття провадження в частині визнання за позивачами права на одноразову грошову допомогу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду в частині встановлення факту проживання позивачів однією сім`єю з ОСОБА_6 , апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1, 3, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був призваний по мобілізації з 27 лютого 2022 року згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 у військову частину НОМЕР_1, що підтверджується довідкою №1123/24 від 19 березня 2022 року (т.1 а.с.39).

02 березня 2022 року ОСОБА_6 загинув в бойових діях в м. Василівка Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 березня 2022 року та лікарським свідоцтвом про смерть №145Д від 10 березня 2022 року (т.1 а.с.40, 41).

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 19 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин в їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на положення п. п. 1, 2, 17 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

З огляду на викладене, спірні правовідносини між сторонами щодо виплати грошової допомоги за своєю суттю є публічно-правовим спором.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року в справі №757/19121/16-ц, в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі №199/5048/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі №757/69361/17-ц.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 377 ЦПК України встановлено підстави для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині.

За правилом частини другої указаної статті порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 377 ЦПК України, у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд, за заявою позивача, в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог прота визнання права на призначення та отримання грошової допомоги ухвалено з порушенням норм процесуального права, оскільки спір підлягає розгляду судами адміністративної юрисдикції, відповідно рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Міністерство оборони України за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір в розмірі 1488,60 грн, а тому з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в рівних частках, по 744,30 грн (1488,60 грн /2).

Керуючись ст. ст. 255, 256, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони Українизадовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2022 року в частині позовних вимог провизнання права на призначення та отримання грошової допомоги скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в цій частині закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що відповідний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Міністерства оборони України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в рівних частках, з кожного по 744,30 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 серпня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Денишенко Т.О.

Стадник І.М.