ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/279/21

Головуючий у першій інстанції Булига Н. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1021/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової колегії з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Мринська сільська рада Носівського району Чернігівської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольга Михайлівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області на ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року у справі за позовом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко Ольги Михайлівни про визнання незаконними та скасування рішень,

місце ухвалення судового рішення м. Бобровиця,

час проголошення судового рішення 12 год. 19 хв,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 06 вересня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Мринська сільська рада Носівського району звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрофірма «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко О.М., у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна» «Про виділення для заміщення відсутнього майна, майна з переліку майна, яке не підлягає паюванню, а саме, адмінприміщення вартістю 61 860 грн та включення його до уточненого переліку майна пайового фонду», оформлене протоколом зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна» від 09 березня 2013 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна» від 16 серпня 2019 року «Про виділення ОСОБА_1 у власність в рахунок майнового паю адмінприміщення (4/5 частини) № 10 в переліку майна на невитребувані майнові паї, вартістю 61 860 грн, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 », оформлене протоколом засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна» від 16 серпня 2019 року;

- скасувати акт приймання-передачі майна пайового фонду від 20 серпня 2019 року про передачу громадянину ОСОБА_1 4/5 частини адмінприміщення вартістю 61 860 грн, яке знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 55688316 від 14 грудня 2020 року, прийняте державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко О.М.

У мотивування заявлених вимог зазначала, що оскаржуване рішення зборів, указане у протоколі від 09 березня 2013 року, стало підставою для вчинення дій та ухвалення рішень, направлених на реєстрацію права власності стосовно адмінприміщення та, як наслідок, його незаконного відчуження ОСОБА_1 . Представник сільської ради наголошував на тому, що зазначені збори не проводилися, члени колишнього КСП «Україна» не повідомлялися про проведення зборів, а рішення, описані у протоколі, не приймалися, отже є незаконними та підлягають скасуванню.

Позивач посилався на те, що рішення про виділення ОСОБА_1 у власність (в натурі) в рахунок майнового паю адмінприміщення (4/5 частин) ухвалене комісією без відповідних повноважень, адже виключно збори мають повноваження приймати рішення щодо розпорядження майном колишнього КСП «Україна», в тому числі, і щодо виділення в натурі майна юридичним і фізичним особам. Зазначені дії та ухвалені рішення порушують право позивача на розпорядження та користування майном (адмінприміщенням), яке було безоплатно йому передано на підставі рішення зборів від 14 липня 2001 року та знаходилося у володінні. Саме з цього часу у Мринської сільської ради Носівського району виникло відповідне речове право, яке на даний час орган місцевого самоврядування реалізувати не може у зв`язку з незаконною реєстрацією права власності за іншою особою. Зауважував на тому, що вимоги про скасування акта приймання-передачі майна пайового фонду та рішення державного реєстратора є похідними від вимог про скасування рішень зборів та комісії.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 06 вересня 2022 року провадження у цивільній справі за позовом Мринської сільської ради Носівського району до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрофірма «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко О.М. про визнання незаконними та скасування рішень закрито. Роз`яснено позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських спорів.

В апеляційній скарзі Мринська сільська рада Носівського району, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповноту з`ясування усіх фактичних обставин справи, просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не з`ясував природу правовідносин між сторонами і дійшов помилкового висновку щодо визначення юрисдикції даного спору. Так, представник позивача вважає, що даний спір є цивільно-правовим, оскільки пов`язаний із порушенням права власності Мринської сільської ради на адмінприміщення та відсутністю такого права у ОСОБА_1 , тому визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем одночасно зі скасуванням документів, які стали підставою для такої реєстрації, є захистом прав позивача на нерухомість.

Зазначає, що даний спір не пов`язаний з корпоративними правами ані ТОВ «Агрофірма «Україна», ані КСП «Україна», спірне приміщення було передане не учаснику товариства, а юридичній особі, а потім і фізичній особі, які не пов`язані корпоративними правами із наведеними вище юридичними особами. Предметом спору є не корпоративні права учасника товариства, а право власності фізичної особи, тобто спір між позивачем і відповідачами пов`язаний не зі здійсненням господарської діяльності юридичними особами чи корпоративними правами товариства чи його учасників, а із реалізацією Мринською сільською радою та ОСОБА_1 свого права на власність, що виключає можливість тлумачення спірних правовідносин як господарського спору.

Зауважує на помилковості висновку районного суду щодо неможливості оскарження акту приймання-передачі, указуючи, що акт це двосторонній документ, що підтверджує результат вільного, свідомого та законного волевиявлення декількох сторін учасників угоди, тому ототожнення акту з довідкою, оскарження якої за відповідною правовою позицією Верховного Суду є неможливим, буде некоректним та не відповідає головним завданням цивільного судочинства.

У наданому відзиві представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Іщенко Г.М., вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін. Доводи відзиву зводяться до пропуску позивачем строку позовної давності, непідвідомчості частини позовних вимог суду загальної юрисдикції та неможливості об`єднання первинної і похідної позовних вимог в силу відсутності об`єднаних підстав виникнення та спільних доказів.

Зазначає, що за вимогами про визнання незаконними та скасування рішення загальних зборів від 09 березня 2013 року та рішення комісії від 16 серпня 2019 року відповідачем є ТОВ «Агрофірма «Україна», як правонаступник КСП. Відповідач ОСОБА_1 не може відповідати за цими вимогами, оскільки його право власності ґрунтується на інших правових підставах, і до легітимності зборів цей відповідач не має юридичного відношення. Група фізичних осіб членів комісії також не можуть бути відповідачами за цими позовними вимогами, оскільки комісія є робочим органом КСП і не являється юридичною особою. Натомість, і Мринська сільська рада, і ТОВ «Агрофірма «Україна» є юридичними особами, тому районний суд правильно послався на приписи ст. 20 ГПК України, відповідно до яких господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між юридичними особами.

Указує на те, що провадження у справі за позовною вимогою про скасування акту приймання-передачі майна пайового фонду від 20 серпня 2019 року підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмета спору, оскільки оспорюваний акт не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, а відтак, до нього не можуть бути застосовані положення ст.ст. 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину.

Наголошує на тому, що позивачем не зазначено, з яких причин оскаржувана реєстраційна дія є незаконною та які саме вимоги спеціального закону було порушено під час реєстраційних дій. З матеріалів справи вбачається, що дії державного реєстратора під час реєстрації права користування спірним майном відповідали вимогам чинного законодавства.

У наданому відзиві відповідач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Доводи відзиву зводяться до того, що вимоги про визнання незаконними та скасування рішення загальних зборів від 09 березня 2013 року та рішення комісії від 16 серпня 2019 року стосуються правочину щодо паю в юридичній особі, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України даний спір має вирішуватися саме в порядку господарського судочинства, не дивлячись на суб`єктний склад учасників справи.

Відповідач указує, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, як похідна від спору щодо майна або майнових прав, також має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Звертає увагу, що норми цивільного та господарського процесуального законодавства не розділяють спір за суб`єктним складом учасників справи, важливим є лише предмет спору. Верховний Суд у своїй постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 83/1617/16 зробив висновок, що для розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формальних критеріїв визначення суб`єктного складу спірних правовідносин і предмета спору, а для правильного вирішення питання про юрисдикцію суду визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір.

Посилається на те, що і в матеріалах справи, і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутнє документальне підтвердження права власності позивача на адмінприміщення, або його частину. Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення сільською радою дій, спрямованих на оформлення права власності на спірне майно. Упродовж тривалого часу Мринська сільська рада орендувала частину приміщення адмінбудівлі у ТОВ «Агрофірма «Україна», що також підтверджує відсутність права власності у позивача, яке в силу закону ніколи і не виникало.

Іншими учасниками відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, враховуюче наступне.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оскаржує рішення зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна» та рішення комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна», тобто спір між сторонами виник з приводу здійснення господарської діяльності, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Районний суд указав, що вимога про визнання незаконним та скасування рішення комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна» від 16 серпня 2019 року та вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину адміністративного приміщення, яким користувалася Мринська сільська рада, є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення зборів громадян-співвласників реорганізованого КСП «Україна» «Про виділення для заміщення відсутнього майна, майна з переліку майна, яке не підлягає паюванню, а саме, адмінприміщення вартістю 61 860 грн, та включення його до уточненого переліку майна пайового фонду», оформлене протоколом зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна» від 09 березня 2013 року, тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд констатував, що акт приймання-передачі майна не є правочином, який може бути оскаржений, а може лише виступати доказом у спорі, тому спір про оскарження акту не відноситься до юридичних спорів та не може розглядатися судом.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд через порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У справі встановлено, що 14 липня 2001 року зборами власників майна КСП «Україна», правонаступником якого є ТОВ «Агрофірма «Україна», передано Мринській сільській раді приміщення, що в даний час знаходяться в її користуванні (т. 1 а.с. 27), на які згідно з рішенням виконкому Мринської сільської ради від 26 липня 2001 року вирішено оформити право власності (т. 1 а.с. 25). За заявою Мринської сільської ради 17 жовтня 2005 року було виготовлено технічний паспорт на виробничі будівлі приміщення по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 28-30).

17 листопада 2007 року зборами членів КСП «Україна» затверджено перелік майна економічної та соціальної сфери, згідно з яким приміщення Мринської сільської ради було віднесено до майна соціальної сфери, яке не підлягає виділенню в натурі в обмін на майнові сертифікати під час розпаювання КСП «Україна».

Зборами громадян-співвласників майна реорганізованого КСП «Україна», оформленого протоколом від 09 березня 2013 року, вирішено виділити для заміщення відсутнього майна, майно з переліку майна, яке не підлягає паюванню, а саме, адмінприміщення вартістю 61 860 грн та включити його до уточненого переліку майна пайового фонду (т. 1 а.с. 230-234).

16 серпня 2019 року відбулося засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки КСП «Україна», на якому комісія прийняла рішення про виділення ОСОБА_1 у власність (в натурі) в рахунок майнового паю, засвідченого майновим сертифікатом, виданим Мринською сільською радою адмінприміщення (4/5 частини), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

08 грудня 2020 року державним реєстратором відділу «Центру надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію речового права за ОСОБА_1 , зокрема, права приватної спільної часткової власності на 4/5 частин нежилого приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 21-22).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є оскарження рішень зборів громадян-співвласників та комісії з організації вирішення майнових питань колишнього КСП «Україна», а саме, спір стосується нерухомого майна, належного до пайового фонду КСП «Агрофірма «Україна», яким користувалася Мринська сільська рада (приміщення адмінбудівлі) та частину якого в подальшому передано у приватну власність ОСОБА_1 ; скасування акту приймання-передачі майна пайового фонду; визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Доводи позову зводяться до того, що оскаржувані рішення порушують право Мринської сільської ради на розпорядження та користування майном (адмінприміщенням), яке було безоплатно їй передане та знаходилося у її володінні. На даний час орган місцевого самоврядування не може реалізувати речове право у зв`язку з незаконною реєстрацією права власності на іншу особу.

Суд, закриваючи провадження у справі, послався на положення ст. 55 ГК України, якою визначено поняття суб`єкта господарювання, а також приписи ст.ст. 83, 92 ЦК України, ст. 1 ЗУ «Про господарські товариства» та правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 83/1617/16. Пославшись на наведені правові норми, суд дійшов висновку, що Мринська сільська рада та ТОВ «Агрофірма «Україна», яке є правонаступником реорганізованого КСП «Україна», рішення якого щодо паю в юридичній особі оскаржує позивач, являються юридичними особами, а отже даний спір, який виник при здійсненні господарської діяльності, слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 20 ГК України визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

До пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство»).

Тобто аналіз ст. 19 ЦПК України і ст. 20 ГПК України дає підстави дійти висновку про те, що при вирішенні питання при розмежування компетенції судів щодо розгляду цивільних і господарських справ не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних відносин. Таким чином, при вирішенні питання про підвідомчість зазначеної справи слід враховувати і характер правовідносин, які виникли, і суб`єктний склад сторін.

Указуючи, що вирішення даного спору має відбуватись за правилами господарського судочинства, суд першої інстанції, пославшись на постанову Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 83/1617/16, констатував, що спір виник з господарської діяльності юридичних осіб, а предметом спору є оскарження рішень зборів громадян-співвласників та комісії з організації вирішення майнових питань, які ухвалені при здійсненні господарської діяльності колишнього КСП «Україна» в процесі реформування аграрного сектора.

Проте поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що хоча КСП і є корпоративним підприємством, а його учасники являються носіями корпоративних прав, спірні правовідносини за своєю суттю не являються відносинами між цим підприємством та ними, оскільки не стосуються його утворення, діяльності або управління.

Рішення зборів громадян-співвласників майна реорганізованого КСП, закріплені у протоколах, що оскаржуються позивачем, не стосуються питань, передбачених ч. 2 ст. 23 Закону про КСП, а отже відсутні підстави для висновку про реалізацію на цих зборах учасниками їх корпоративних прав щодо всього КСП. Рішення, закріплені у відповідних протоколах, не є елементом ліквідації КСП та не стосуються питань його діяльності, а є вирішенням питань реалізації прав власників майнових паїв вже неіснуючого КСП, що є елементом вирішення правового режиму існування та оформлення прав цих осіб на майно, що перебувало у колективній власності членів цього КСП та реалізацією їх права на майно через спеціальну, встановлену законодавством процедуру.

Збори громадян-співвласників майна та комісії з організації та вирішення питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки КСП «Україна», є не елементом управління КСП, а елементом узгодження та організації реалізації законних прав власників на майно.

Отже, збори громадян-співвласників майна реорганізованого КСП та рішення комісії з організації та вирішення питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки КСП «Україна», не можна ототожнювати з вищим органом самоврядування КСП, передбаченим ч. 1 ст. 23 Закону про КСП, а відтак рішення щодо майна колишнього КСП є реалізацією не корпоративних прав та відносин членів КСП, а майнових прав щодо уточнення переліку майна пайового фонду членів КСП та виділення особі частки у спільному майні.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що спір між позивачем та відповідачами пов`язаний не зі здійсненням господарської діяльності юридичними особами чи корпоративними правами товариства чи його учасників, а із реалізацією Мринською сільською радою Носівського району Чернігівською області та ОСОБА_1 права власності на спірне приміщення.

Вимоги, заявлені у позові, обґрунтовуються наявністю у органу місцевого самоврядування права власності на адміністративне приміщення і відсутністю його у ОСОБА_1 і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Приватноправові відносини відрізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання незаконними та скасування рішень, оформлених протоколами, що стали підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на адміністративну будівлю, є способом захисту позивача на майно, власником якого (за доводами позову) орган місцевого самоврядування являється.

Таким чином, спір, що виник у зв`язку з порушенням цивільних прав позивача на адміністративну будівлю іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне речове право, має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін спору має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд вважає також передчасними висновок суду першої інстанції про те, що акт приймання-передачі майна не є правочином, який може бути оскаржено, а може виступати лише доказом у спорі, тобто, спір про оскарження акту не відноситься до юридичних спорів та не може розглядатися судом, з огляду на таке.

Велика Палата Верзовного Суду в ухвалі від 11 серпня 2022 року у справі № 916/546/21 зауважила, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Встановлення правової природи акта приймання-передачі це питання дослідження як змісту такого акта, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи. Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає його оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту. З огляду на різні обставини справ суди доходять різних висновків щодо правової природи акта приймання-передачі. Такі висновки можуть відрізнятись один від одного, однак, зважаючи на різний контекст справ, у яких відповідні висновки зроблені, це не свідчить про їх суперечність один одному.

Ураховуючи наведене, районний суд дійшов помилкового та передчасного висновку стосовно закриття провадження у справі за позовом Мринської сільської ради Носівського району до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрофірма «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Бобровицької міської ради Бойко О.М. про визнання незаконними та скасування рішень.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області задовольнити.

Ухвалу Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2022 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко