АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 718/2670/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на заочне рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л. О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія»), в якому позивачка просила визнати виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. в реєстрі за №10277 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за договором про надання кредитних коштів у позику на умовах споживчого кредиту №785857 від 12 квітня 2019 року в розмірі 10 240 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 квітня 2019 року між нею та ТзоВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», було укладено договір про надання кредитних коштів у позику на умовах споживчого кредиту №785857.

У зв`язку з невиконанням позивачкою зобов`язання за кредитним договором 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10277, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 240 гривень, в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису.

На виконання даного виконавчого напису 22 травня 2020 року приватним виконавцем Клименком Р. В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62148734.

Посилалася на те, що всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачем не було надано нотаріусу оригіналу договору позики №785857 від 12 квітня 2019 року, а також документів, які б підтвердили безспірність заборгованості боржника та встановили прострочення виконання зобов`язання. Окрім того, вищезазначений договір не є нотаріально посвідченим.

Отже у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В. В. були відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису на підставі наданих йому документів.

Окрім цього позивачка вказувала, що договір про надання кредитних коштів у позику не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже вчинення виконавчого напису на підставі договору про надання кредитних коштів у позику на умовах споживчого кредиту №785857 від 12 квітня 2019 року є порушенням вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. в реєстрі за №10277 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за договором про надання кредитних коштів у позику на умовах споживчого кредиту №785857 від 12 квітня 2019 року в розмірі 10 240 гривень. Стягнуто з ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 гривень .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу мотивоване тим, що заявлений до стягнення відповідачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7 200 гривень є документально підтвердженим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить заочне рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 7 200 гривень скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у відшкодуванні таких витрат.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині, яка оскаржується, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Меморіальні ордери, надані позивачем на підтвердження сплати ним коштів за надану адвокатом правничу допомогу, не містять прізвища, ім`я та по-батькові платника, що унеможливлює встановлення того факту, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.

Дії вчинені адвокатом відповідача, не є співмірними щодо задоволеного судом розміру компенсації.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг та не встановлено форму такого документа.

Витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачкою, є документально підтвердженими, співмірними із складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія»), в якому позивачка просила визнати виконавчий напис, вчинений 28 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. в реєстрі за №10277 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за договором про надання кредитних коштів у позику на умовах споживчого кредиту №785857 від 12 квітня 2019 року в розмірі 10 240 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

На підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 7 200 гривень її представником Венерським О. С. надано витяг з договору про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2021 року №109/21, який укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Вектор права» в особі керуючого партнера Венерського О. С., звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи 718/2670/21, в якому визначено детальний опис наданих адвокатом послуг із зазначенням часу на їх виконання.

Згідно з пунктом 4 договору про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2021 року №109/21 винагорода за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням «Вектор права» визначається за згодою адвокатського об`єднання та клієнта в межах 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня поточного року за годину роботи адвокатського об`єднання, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору.

Як вбачається з звіту (акту) про надані послуги від 17 грудня 2021 року витрати позивачки на правничу допомогу складаються із наступних послуг та часу на їх виконання: консультація клієнта в офісі та визначення правової позиції щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на що адвокатом було витрачено 30 хвилин; аналіз судової практики, на що адвокатом було витрачено 30 хвилин; підготовка позовної заяви, на що адвокатом було витрачено 1 година 30 хвилин; підготовка заяви про забезпечення позову, на що адвокатом було витрачено 30 хвилин. Загальна вартість наданої адвокатом позивачу правової допомоги становить 7 200 гривень.

Відповідно до меморіального ордеру №@2PL259729 від 25 жовтня 2021 року, меморіального ордеру №@2PL796610 від 25 листопада 2021 року та квитанції №0.0..1 позивачем перераховано кошти в сумі 7200 гривень за отримання правової допомоги, наданої Адвокатським об`єднанням «Вектор права».

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

До понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 та від 8 червня 2022 року у справі № 357/380/20 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи заяву про стягнення витрат за надану правничу допомогу в сумі 7 200 гривень, суд першої інстанції вважав, що наявні підстави для її задоволення, оскільки позивачкою надано докази, які підтверджують понесення нею заявлених витрат.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає, що загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, у розмірі 7 200 гривень, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Отже суд першої інстанції, врахувавши принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7 200 гривень.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав в постанові від 6 грудня 2021 року у справі № 640/15588/19.

Аргументи апеляційної скарги про відсутність у меморіальних ордерах №@2PL259729 від 25 жовтня 2021 року, №@2PL796610 від 25 листопада 2021 року посилання на прізвища, ім`я та по-батькові платника, як на підставу для визнання зазначених доказів неналежними, є необґрунтованими, оскільки у призначенні платежу зазначено про оплату за договором про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2021 року 109/21 № 01/12-2018.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 379/1489/18.

Окрім того, чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 грудня 2021 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 жовтня 2022 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна