АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 725/6970/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Одинака О. О., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Чернівецького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 січня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Першотравний районний суд на запит Чернівецького апеляційного суду про витребування справи № 2-305/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повідомив, що вказана цивільна справа знищена відповідно до акта № 2 від 18 лютого 2022 року про вилучення для знищення цивільних справ за 2009 рік на підставі «Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 1087 від 7 грудня 2017 року.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 січня 2019 року, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана апеляційна скарга повинна бути повернута особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо:

1) апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено;

2) до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання;

3) скаргу подано в інший спосіб, ніж до суду апеляційної інстанції;

4) скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього ЦПК України. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити (частина перша статті 494 ЦПК України).

У постанові від 8 червня 2022 року у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, згідно якого вказала, що процесуальні кодекси не містять норми про процесуальну аналогію.

Інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27) застосування аналогії дозволило замінити одного відповідача двома, що і забезпечило справедливість постанови.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Враховуючи те, що в чинному ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії для суду апеляційної інстанції, як повернення апеляційної скарги у випадку втрати судового провадження, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до вказаних правовідносин положення статті 357 ЦПК України в якості аналогії закону.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 1 червня 2021 року у справі № 2-887/2006.

Як вже зазначалось вище, матеріали цивільної справи № 2-305/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було знищено.

Враховуючи те, що матеріали вказаної цивільної справи знищено, апелянту у порядку статтей 488, 489 ЦПК України, спочатку слід звернутись до суду першої інстанції із заявою про відновлення провадження у цивільній справі № 2-305/2009 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за результатами вирішення заяви про відновлення знищеного провадження, визначитись з подальшими процесуальними діями.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дослідити матеріали справи та вирішити питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 січня 2019 року.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 8 січня 2019 року повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Судді Чернівецького

апеляційного суду: О.О. Одинак

М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна