Єдиний унікальний номер 341/1207/22
Номер провадження 2/341/426/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

02 листопада 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Гаполяка Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом поданим Службою у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області звернулась в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 та просить:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на обліку у Службі у справах дітей Дубовецької сільської ради перебувають неповнолітні діти відповідачки, сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Через те, що мати дітей ( відповідачка у справі) зловживала алкогольними напоями, не займалася їхнім вихованням, розвитком, не дбала про їхнє здоров`я, повністю самоусунулася від виховання та утримання своїх дітей, не забезпечувала необхідного харчування, дітей було відібрано із сім`ї, та переміщено у Міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області в с.Мединя. З часу влаштування, мати один раз провідала дітей.

Враховуючи вказану інформацію та загальний аналіз обставин, не виконання батьківських обов`язків відповідачкою, відсутність її у житті дітей, комісією з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради прийнято висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач - Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерувала. Начальницею служби Слюзар Л. на адресу суду подано заяву, у якій просить слухати дану справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі.

Відповідачка в судові засідання призначені 18 жовтня 2022 року та 02 листопада 2022 року не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії повторних свідоцтв про народження матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Згідно повідомлення Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають в МЦСПРД в Івано-Франківській області з 08 лютого 2022 року. Мати ОСОБА_1 провідала дітей в центрі ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6,11).

ОСОБА_1 по місцю реєстрації зарекомендувала себе з негативної сторони, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не займається вихованням дітей, в будинку брудно та немає продуктів для харчування(а.с.9-10).

Відповідно до письмового висновку від 17 травня 2022 року, комісія з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради, вважає за можливе та доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.12).

3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 02 листопада 2022 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частини 1,2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статі 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (частина1-4 статті 77 ЦПК України).

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

З огляду на зміст норми закону пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених статтею 150 СК України.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, пунктів 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 статті 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з абзацу 2 пункту 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008), зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При винесенні рішення суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на матір батька, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Крім того, Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, дійшла висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки.

Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати синів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідачку належить позбавити батьківських прав відносно двох малолітніх синів.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду звільнений від оплати судового збору на підставі пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 191 СК України, 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 289, 354,355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити в розпорядженні служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач - Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, місце знаходження за адресою: площа Незалежності, 2, с.Дубівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область;

відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяТарас ГАПОЛЯК