Справа № 591/1585/22
Номер провадження 22-ц/816/955/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ткачук С.С. (суддя-доповідач),

суддів: Кононенко О.Ю., Собини О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Недведського Олега Олександровича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2022 року в складі судді Северинової А.С., ухвалене в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 26.07.2022 року

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 5000 грн. 00 коп. на кожну дитину.

Свої вимоги мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 , перебувають у шлюбі. Під час проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. 17.10.2015 року вони з відповідачем зареєструвала шлюб. Після реєстрації шлюбу у них народилася друга дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що фактично їх сім`я припинила своє існування, а сімейні відносини між ними припинені, вони мешкають з відповідачем окремо, спільне господарство не ведуть. Їх спільні з відповідачем діти проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманні та забезпеченні. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по утриманню дітей, хоча веде неофіційну господарську діяльність пов`язану з ремонтом автомобілів і отримує дохід близько 40000 грн на місяць, має нерухоме майно, транспортний засіб та за станом здоров`я може працювати, немає на утриманні непрацездатних осіб в тому числі неповнолітніх дітей. Вказує, що вона є безробітною та не здатна самостійно утримувати дітей.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 28.04.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 28.04.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку. Хоча матеріали справи і не містять даних про працевлаштування відповідача, його представники в судовому засіданні пояснили, що з 27 червня 2022 року він працює слюсарем-ремонтником за укладеним з ФОП ОСОБА_5 трудовим договором та отримує заробітну плату у сумі 6600 грн. Також він має неофіційні підробітки. Крім того, представники відповідача визнали, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що станом на день розгляду справи судом становить 2744 грн. Крім того, дані про осіб, які б перебували на його утриманні, відсутні, стан здоров`я відповідача задовільний, а тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Недведський О.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь його неповнолітніх дітей в розмірі по 1465 грн. 65 коп. на кожну дитину, починаючи стягнення з 28.04.2022 року до досягнення дітьми повноліття.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд не прийняв до уваги ту обставину, що відповідач з 27.06.2022 року офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Вказує, що погодження відповідачем на добровільну сплату аліментів в розмірі 2744 грн. на кожну дитину було виключно з підстав того, що позивач працевлаштується з вересня на офіційну роботу, чого не трапилося. Посилання суду на акт обстеження умов проживання, складений 06.07.2022 року начальником відділу Управління «Служба у справах дітей» про те, що з позивачем проживають діти і остання їх утримує, а батько в утриманні дітей участі не приймає, є помилковим, оскільки вказаний акт складено зі слів самої позивачки. Зазначає, що відповідач в будь який час готовий надавати продукти харчування, одяг, засоби особистої гігієни, нести додаткові витрати по вихованню дитини, тобто продовжувати виконувати ці обов`язки, що виконував до подання позову виключно для забезпечення побуту дітей, а не побуту позивача. Крім того, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з нього не може бути утримано аліменти в розмірі більшому ніж 50 % від його заробітної плати.

Від позивача до суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_3 . (а.с.9).

17.10.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу сторонами було взято спільне прізвище ОСОБА_7 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у сторін народився син ОСОБА_4 (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої Сумським міським центром зайнятості від 21.04.2022 року, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в центрі, як безробітна.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за позивачкою ОСОБА_1 зареєстрована на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.07.2022 року, за відповідачем зареєстровано на праві власності 4 квартири, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 . (а.с.50 зворотна сторінка 52).

Згідно договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомості № 164-цк16-4/2018 від 12.112018 року відповідач придбав у ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Аруна капітал» майнові права на об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 52 зворотна сторінка 53).

Як вбачається з акта обстеження умов проживання, складеного 06 липня 2022 року начальником відділу Управління «Служба у справах дітей» Погребною О.С., за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 01 квітня 2022 року утриманням та розвитком дітей займається ОСОБА_1 , батько матеріально не допомагає. Діти люблять маму і тата, але бажають проживати з мамою, а до тата ходити в гості, який проживає поруч, АДРЕСА_5 (а.с. 80).

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що відповідач є особою працездатного віку, з 27.06.2022 року працює офіційно у ФОП ОСОБА_5 , стан його здоров`я є задовільним, інших осіб на утриманні відповідач не має, крім того, останній має на праві власності чотири квартири, а також є власником майнових прав на квартиру, яка розташована в об`єкті капітального будівництва з огляду на що, здатний надавати своїм дітям матеріальну допомогу в розмірі 6000 грн. щомісячно на кожну дитину.

Крім того, колегія зауважує, що аліменти стягуються з усіх видів доходів платника аліментів, а тому суд першої інстанції вирішуючи питання щомісячного розміру аліментів на кожну дитину правильно врахував факт той факт, що ОСОБА_2 будучи власником 4-х квартири, у 2018 році придбав майнові права на об`єкт нерухомості квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , будівництво якої триває і переконливо доводить про наявність у відповідача інших джерел доходів.

Доводи відповідача викладені ним в його апеляційній скарзі стосовно того, що на момент розгляду справи він має низький заробіток а тому не має змоги надавати матеріальної допомоги своїм дітям у зазначеному розмірі, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції стороною відповідача було визнано його змогу надавати матеріальну допомогу своїм дітям в розмірі 2744 грн.

Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені ним в його апеляційній скарзі стосовно того, що визнання відповідачем можливості надавати своїм дітям матеріальну допомогу в розмірі 2744 грн. було визнано останнім з умовою того, що позивач офіційно працевлаштується на роботу, з огляду на те, що обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу своїм дітям не залежить від обставин працевлаштування позивача, а залежить від його майнового забезпечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5, 6 ст. 81 ЦПК встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів звертає увагу на те, що викладені відповідачем в його апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки зроблених судом першої інстанції доказів, оскільки не погоджуючись з присудженим судом розміром аліментів на дітей, відповідач не надав до суду доказів, що свідчили б про його незадовільне матеріальне становище, яке не дає йому змоги забезпечувати двох своїх малолітніх дітей у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач готовий забезпечувати своїх дітей їжею та одягом, суд не приймає до уваги, оскільки факт надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Недведського Олега Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина