РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

04 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/1465/18

Провадження № 22-ц/4815/1416/22

Рівненський апеляційний суд в складі судді Майданіка В. В, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року позов було задоволено частково. Суд вирішив:

--- збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15.11.2010 р. у цивільній справі №2-1250;

--- стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1800 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

--- сягнути з ОСОБА_1 на користь держави державного бюджету судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На вказане рішення відповідачем подана 21 жовтня 2022 року апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові, призначивши щомісячні виплати для позивачки на утримання дитини з Державного бюджету України у розмірі, не меншому, ніж передбачено законом.

При цьому із тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржник просить поновити строк на оскарження рішення, мотивуючи своє прохання тим, що у нього були обставини непереборної сили у вигляді карантинних заходів уряду та введення воєнного стану на території держави, втрати постійного доходу. Також вказав, що суд відмовив у задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, у матеріалах справи відсутні докази належного його повідомлення про час і місце судового розгляду та отримання ним рішення по справ, що було підставами, які перешкоджали подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

За положеннями ст.354 ЦПК України в чинній редакції: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

Згідно ст.357 ЦПК України: апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.3); якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу (ч.4).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011р (заява №4994/04), практика якого відповідно до ст.9 Конституції України та ч.4 ст.10 ЦПК України 2017 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов`язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов`язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сил) (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційна скарга подана після закінчення 30-денного строку, установленого ч.1 ст.354 ЦПК України (оскільки повний текст рішення було оголошено 21 жовтня 2021 року, то останнім днем подачі скарги, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України, є перший робочий день після вихідних понеділок 22 листопада 2021 року). Скаргу ж подано 21 жовтня 2022 року.

У своєму клопотанні відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення від 21 жовтня 2021 року, він відповідним чином мотивував причини пропуску строку на його апеляційне оскарження.

Підстави, вказані заявником на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, є неповажними. Так, не можуть бути прийняті до уваги самі по собі посилання на запровадження на всій території України воєнного стану та запровадження карантинних заходів без підтвердження належними доказами факту того, що це унеможливило для сторони відповідача подати апеляційну скаргу, а також враховуючи, що розгляд справи відбувався з 2018 року по 2021 рік у багатьох судових засіданнях, на деяких із них був присутній сам відповідач (останній раз відповідач був присутнім у судовому засіданні 27.09.2021 року), а також враховуючи, що протягом усього розгляду справи відповідач неодноразово подавав заяви та клопотання, зокрема і після винесення рішення по суті подав дві заяви в один день (11.11.2021р).

Також не може бути прийняте до уваги посилання відповідача на нібито відмову у ознайомленні з матеріалами справи як причину порушення строку на апеляційне оскарження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 11.11.2021 року відповідач подав до суду заяву про ознайомлення та викопіювання матеріалів справи, на якій наявна резолюція судді "надати", а також наявний лист-відповідь від 12.11.2021р в.о. керівника апарату Рівненського районного суду Рівненської області адресований ОСОБА_1 про можливість ознайомлення із вказаною справою у приміщенні цього ж суду, яке направлено на адресу, яка вказана відповідачем у заяві ( АДРЕСА_1 ). На повторну заяву відповідача того ж дня (11.11.2021р) про зазначення причини відмови в ознайомленні та викопіюванні матеріалів справи наявний лист-відповідь від 12.11.2021р в.о. керівника апарату суду про можливість ознайомлення із вказаною справою у приміщенні цього ж суду. Тобто, у справі відсутні докази відмови у задоволенні заяви про ознайомлення зі справою.

Разом з тим, клопотання про видачу йому копії повного рішення відповідач до суду жодного разу не подав.

Щодо відсутності доказів належного його повідомлення про час і місце судового розгляду та отримання ним рішення по справі слід зазначити таке. В матеріалах відсутні підтвердження належного повідомлення про розгляд справи 20.10.2021 року, проте є повернутий конверт від Рівненського районного суду Рівненської області до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (з судовою повісткою на 20.10.2021 р.) із повідомленням про вручення поштового відправлення, у якому зазначено, що повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Проте, саме цю адресу неодноразово зазначає у своїх заявах та клопотаннях відповідач.

Однак, слід зазначити, що відповідач знав про те, що справа розглядається. Як було вже зазначено, останній раз відповідач був присутнім у судовому засіданні 27.09.2021 року. Це вбачається з аудіозапису судового засідання.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи, що відповідач подавав заяви 22.11.2021 р. про ознайомлення з матеріалами справи, то він мав усі можливості у подальшому, протягом нетривалого часу, поцікавитись стадіями і результатами розгляду справи.

Отже, підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, зазначені скаржником у клопотанні, слід визнати неповажними.

Вказана обставина згідно ч.3 ст.357 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Щодо клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору слід зазначити таке.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржник просить звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи своє прохання тим, що він втратив постійний дохід.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України, зокрема не сплачено судовий збір в розмірі 1057,20 грн (150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 704,8 грн х 150%).

Вказана обставина згідно ст.ст.185, 356 і 357 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для усунення зазначеного недоліку.

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити за відсутністю підстав для цього.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За ч.2 ст.8 вказаного Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, підставою для звільнення скаржника від сплати судового збору є його відповідний майновий стан. З приводу цього скаржником не подано суду належних доказів на підтвердження такого майнового стану, що перешкоджає й унеможливлює сплату судового збору у визначеному законом розмірі. Ним не подано, зокрема, довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за попередній календарний рік про суми виплачених доходів та утриманих податків, довідки про склад сім`ї, довідки про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідки про наявність (відсутність) транспортних засобів чи нерухомого майна, з яких можна було б дійти відповідного висновку про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 належними і допустимими доказами не доведено того факту, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі (1057,20 грн).

Відповідно до вимог ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За таких обставин, слід відмовити скаржнику в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу згідно ст.ст.185, 356 і 357 ЦПК України слід залишити без руху з наданням строку в 5 днів для сплати судового збору у сумі 1057,20 грн (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто 704,80 грн х 150%).

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Рiвненськ.м.тг/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38012494

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0017527

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Рівненський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Разом з тим, встановлений 5-денний строк для сплати судового збору підлягає обчисленню з дня можливого поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Керуючись ст.ст.185, 354, 356 і 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк в 10 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду, з посиланням на номер провадження: 22-ц/4815/1416/22.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимоги про подання у встановлений строк заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків тривалістю 5 днів, здавши до Рівненського апеляційного суду відповідний документ про сплату судового збору у розмірі 1057,20 грн, з посиланням на номер провадження: 22-ц/4815/1416/22. Вказаний строк підлягає обчисленню з дня можливого поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Роз`яснити скаржнику, що в разі невиконання зазначеної вимоги у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Майданік В. В.