Справа № 345/1537/21
Провадження № 22-ц/4808/243/22
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника позивачів - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 - адвоката Яцківа Миколи Васильовича, на рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Кардаш О.І., ухвалене 27 жовтня 2021 року в м. Калуші, повний текст якого виготовлено 04 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 24 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та підприємцем ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №106/КВ-07, за умовами якого банк надав останньому кредит на відкриття відновлювальної мультивалютної лінії в розмірі 160 000,00 доларів США. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань у цей же день сторони уклали іпотечний договір №106Z квіп-07, предметом якого є нежиле приміщення в АДРЕСА_1 . У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року, частково зміненим постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2014 року, з позичальника стягнуто 911 587,93 грн заборгованості за кредитним договором, процентів, комісії та пені.

На підставі договору №31-Л від 05 вересня 2013 року ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» стало правонаступником ТОВ «Укрпромбанк». А 12 січня 2017 року ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» передало позивачу всі права вимоги та інші права, що належали первісному кредитору у кредитному та іпотечному договорах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. 17 січня 2017 року позивач звернувся до спадкоємців-відповідачів у справі, написавши вимогу ОСОБА_9 - дружині померлого та представнику неповнолітніх дітей листа, запропонувавши добровільно погасити борг шляхом передачі предмета іпотеки. У відповідь 23 січня 2017 року ОСОБА_9 направила ОСОБА_1 повідомлення про згоду укласти договір від свого імені та імені своїх дітей та погасити борг за рахунок заставленого майна. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_9 та відповідачі були спадкоємцями кожен по 1/8 частині спірного нежилого приміщення. Крім того, ОСОБА_9 , як дружині спадкодавця, видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину цього приміщення. Таким чином, іпотека є дійсною для набувачів нерухомого майна, які набули статус іпотекодавців.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ЦНАП виконкому Калуської міської ради від 29 листопада 2017 року йому відмовлено у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно внаслідок ухилення спадкоємців від свого обов`язку добровільно повернути борг за рахунок іпотечного майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла. Для позасудового врегулювання спору позивач звернувся до її дітей - відповідачів у справі з письмовим повідомленням про намір продати предмет іпотеки та погасити борг, однак ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 висловили свою незгоду.

Відтак, просив задовольнити позов та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором з врахуванням індексу інфляції у розмірі 1 270 889,39 грн звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2021 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучено орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2021 року позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за договором відновлювальної мультивалютної кредитної лінії №106/КВ-07 від 24 липня 2007 року з врахуванням індексу інфляції у розмірі 1 270 889, 39 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю (цегла), зазначену в плані літерою «А», загальною площею 274,0 кв.м; навіс (метал), зазначений в плані літерою «а», загальною площею 43,7 кв.м; майстерню (цегла), зазначену в плані літерою «Б», загальною площею 45,8 кв.м; нежитлову будівлю (цегла), зазначену в плані літерою «Б1», загальною площею 76,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 вересня 2017 року, виданим приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О.В., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 кожному по 1/8 частині на праві спільної часткової власності та 5/8 частин приміщення, яке згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2017 року, виданими приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О.В. належало ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю 1 270 889, 39 грн, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в порядку, встановленому статтею 39 Закону України «Про іпотеку». Вирішено також питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , представник ОСОБА_7 - адвокат Яцків М.В. подали апеляційні скарги. Просили рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Зазначають, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимог до спадкоємців, встановлений статтею 1281 ЦК України. Зокрема до матеріалів справи долучено копію першого аркуша заяви до кримінального правопорушення, яка подана ТОВ «ІК «ІФГ капітал» до Калуського ВП ГУНП 18 грудня 2015 року за вхідним номером 817 та відповідь на адвокатський запит Калуського РВП ГУНП від 29 липня 2021 року, згідно до якої дана заява була подана директором ТОВ «ІК «ІФГ Капітал». У змісті згаданої заяви зазначено, що ТОВ було ще в 2015 році відомо про смерть боржника ОСОБА_8 . Разом з тим на протязі півтори років стягувач не пред`являв своїх вимог до спадкоємців, в зв`язку з чим позбувся права вимоги на підставі частини 4 статті 1281 ЦК України.

Відповідно ОСОБА_1 , як правонаступник ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», втратив таке право, на що суд першої інстанції не звернув увагу. Позивачем натомість не подано жодного доказу на підтвердження того, що йому не було відомо про смерть спадкодавця і коли йому стало відомо про вказану обставину. Натомість у матеріалах справи наявний договір № 02/01/2016 від 02 січня 2016 року, який укладений між ОСОБА_9 та адвокатом Біланом А.М. та договір від 02 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Відповідно до їх змісту позивачу станом на 02 січня 2016 року було достовірно відомо про смерть ОСОБА_8 .

Більше того, після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягувач звернувся до спадкоємців із вимогою щодо стягнення боргу тільки 21 грудня 2020 року.

Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності з зазначеним позовом, оскільки перебіг такого строку належить відраховувати з часу звернення ТОВ «Укрпромбанк» до суду 29 березня 2011 року з позовом про стягнення з ОСОБА_8 заборгованості по кредитному договорі в розмірі 933 201,55 грн. Позовна давність переривається пред`явленнням особою позову, а не постановленням судом рішення, що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №522/31199/13-ц. Посилання суду на зупинення перебігу строку позовної давності в зв`язку з зверненням позивача до суду суперечить статті 263 ЦПК України.

Станом на 27 жовтня 2021 року позивач не звертався до суду шодо заміни сторони у зобов`язанні чи заміни сторони виконавчого провадження. Разом з тим позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, в порядку, встановленому статтею 39 Закону України «Про іпотеку», при тому що він не є стороною у зобов`язанні.

Апелянти вважають, що вартість іпотечного майна, визначений судом, не відповідає дійсності. Також не відповідає вимогам чинного законодавтва та обставинам справи ціна позову, оскільки ОСОБА_8 помер у січні 2015 року, а тому нарахування індексу інфляції за його зобов`язанням за період з лютого 2017 року є безпідставним.

Зазначають, що 17 січня 2017 року вимога про погашення заборгованості була надіслана лише ОСОБА_9 . Натомість жодних вимог до інших спадкоємців щодо майна, отриманого в спадщину, не заявлялось. Разом з тим ОСОБА_7 виповнилось тоді 16 років і він мав право самостійно вчиняти правочини.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, натомість доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Вважає, що ним не пропущено строк звернення до спадкоємців, передбачені статтею 1281 ЦК України. Так, після підписання договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 13 січня 2017 року, позивач звернувя до ОСОБА_9 17 січня 2017 року з вимогою про погашення боргу померлого чоловіка. ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», довідавшись про закінчення виконавчого провадження від 25 червня 2015 року, звернулось в шестимісяний термін до ОСОБА_9 як спадкоємця з вимогою про погашення боргу, про що свідчить заява про кримінальне правопорушення від 18 грудня 2015 року.

Також вважає безпідставними доводи щодо пропуску строку позовної давності, оскільки вперше він звернувся в суд з позовом щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ще 14 грудня 2017 року. На його думку, визначення суми заборгованості по кредитному договору з урахуванням індексу інфляції з часу укладення договору про відступлення йому права вимоги є обґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Яцків М.В. доводи апеляційних скарг підтримав.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко В.Г. доводи апеляційних скарг не визнав, покликаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Служба у справах дітей Калуської міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явився. Натомість, у надісланому до суду клопотанні просили проводити розгляд справи у відсутності представника служби. Відтак, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку з неявкою цього учасника справи не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд дійшов висновку, що скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 укладено кредитний договір №106/КВ-07, за умовами якого останньому відкрито відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надано кредитні кошти з лімітом кредитування 160 000,00 доларів США на строк до 23 липня 2012 року з визначеною відсотковою ставкою. На забезпечення виконання умов кредитного договору сторонами в цей же день укладено іпотечний договір №106/Zквіп-07. Його предметом є нежиле приміщення, а саме: нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою «А», загальною площею 274,0 кв.м; навіс (метал), зазначений в плані літерою «а», загальною площею 43,7 кв.м; майстерня (цегла), зазначена в плані літерою «Б», загальною площею 45,8 кв.м; нежитлова будівля (цегла), зазначена в плані літерою «Б1», загальною площею 76,1 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06 липня 2007 року приватним нотаріусом Калуського нотаріального округу Тихан О.М. за номером №Д-955 (а.с. 11-16 т. 1).

З`ясовано, що в зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» в 2011 році зверталося до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 933 201, 55 грн ( справа №5010/653/2011-3/24).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2014 року частково скасовано рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» - правонаступника ТОВ «Укрпромбанк», 911 587,93 грн заборгованості за кредитним договором №106/КВ-07 від 24 липня 2007 року, а також 9 115,88 грн державного мита та 230,53 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 14 жовтня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, а 25 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».(а.с. 31 т.1).

Як вбачається з договору про відступлення права вимоги від 12 січня 2017 року ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» передало ОСОБА_1 всі права вимоги на підставі кредитного договору від 24 липня 2007 року №106/КВ-07 з урахуванням всіх змін та доповнень до нього. За цим договором (п.1.2.) новий кредитор отримав право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі сплати заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, суми комісії, штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентах відповідно до умов кредитного договору в розмірі 959 119,81 грн відповідно до акту приймання-передавання в управління непроданих активів ТОВ «Укрпромбанк» від 01 жовтня 2013 року.

Крім того, відповідно до договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 січня 2017 року та зареєстрованим за №56, ОСОБА_1 набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором №106/Zквіп-07, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_8 (а.с. 14-18 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 вересня 2017 року за ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано право власності по 1/8 частині нежилого приміщення по АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки. ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину цього майна як дружині померлого.

17 січня 2017 року позивач звертався до ОСОБА_9 з вимогою про добровільну передачу іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості по кредиту. У відповідь ОСОБА_9 листом від 23 січня 2017 року повідомила, що готова погасити боргові зобов`язання свого чоловіка за рахунок його нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла також ОСОБА_9 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі оформили спадщину на нежиле приміщення по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8 , який був боржником та іпотекодавцем. Отже, нові власники предмета іпотеки набули усіх прав і обов`язків іпотекодавця за іпотечним договором №106Z квіп-07 від 24 липня 2007 року, що свідчить про те, що вимоги кредитора підлягають задоволенню шляхом звернення у рахунок погашення заборгованості стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За правилами частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, праву застави банку кореспондує успадкований відповідачами обов`язок задовольнити за рахунок іпотечного майна вимоги банку за невиконання зобов`язання за кредитним договором №106КВ-07 від 24 липня 2007 року.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18).

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Так, статтею 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

Встановлено, що строк виконання кредитного договору №106/КВ-07 між ТОВ «Укрпромбанк» та позичальником ОСОБА_8 визначений 23 липня 2012 року. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2014 року стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» - правонаступника ТОВ «Укрпромбанк» 911 587,93 грн заборгованості за кредитним договором. 14 жовтня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, а 25 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника. Доказів того, що про вказану постанову кредиторові не було відомо, матеріали справи не містять.

З метою з`ясування обставин дотримання новим кредитором строку на пред`явлення вимоги до спадкоємця судом було витребувано справу №345/3511/16-ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за борговою розпискою, що знаходилась на розгляді Калуського міськрайонного суду. В матеріалах згаданої справи наявна копія заяви ТОВ «ІК «ІФГ Капітал», адресована начальнику Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, зі змісту якої вбачається, що представнику ТОВ «ІФГ Капітал» Савчуку Є.Є. ще в грудні 2015 року було відомо про смерть ОСОБА_8 (а.с. 93 справи №345/3511/16-ц). Відповіддю Калуського районного відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області від 29 липня 2021 року, наданого на адвокатський запит, підтверджено факт подання такої заяви за вх.№817, зареєстрованої в Калуському РВП ЄО (а.с. 130 т.1).

Разом з тим, ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» у встановлений статтею 1281 ЦК України строк не звернувся до відповідачів як спадкоємців позичальника з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка забезпечувала кредитний договір, у зв`язку з чим стягувач пропустив встановлений законом строк, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права будь-якої вимоги до відповідачів за правовідносинами, що виникли на підставі вищевказаного договору.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладений в постанові від 19 травня 2021 року у справі № 607/5675/18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Жодних доказів того, що ТОВ «ІФГ Капітал» у визначені законом строки звертався до нотаріуса з претензіями від кредитора спадкодавця чи до суду з позовними вимогами до спадкоємців ОСОБА_8 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не пропустив строк на пред`явлення вимоги до спадкоємця, встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, оскільки тільки 13 січня 2017 року набув всі права іпотекодержателя за іпотечним договором №106/Zквіп-07, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_8 , колегія відхиляє. При цьому суд звертає увагу, що як вбачається з копії договору, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 02 січня 2016 року, позивачу було достовірно відомо про смерть спадкодавця ще за рік до відступлення права вимоги від ТОВ «ІФГ Капітал» згідно договору від 12 січня 2017 року (а.с. 64-65 т.1).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив неповне з`ясування обставин справи, від яких залежить правильне вирішення справи.

Враховуючи, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, підставою для відмови в цьому позові є недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України.

У зв`язку з наведеним вище, суд апеляційної інстанції оцінив належним чином зібрані у справі докази та дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в зв`язку з пропуском преклюзивного строку для звернення кредитора з вимогою до спадкоємців.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи й порушення норм матеріального та процесуального права відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , представника ОСОБА_7 - адвоката Яцківа Миколи Васильовича задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 12 квітня 2022 року