Справа №443/856/22
Провадження №2/443/582/22
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 5/7 частин будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/7 частини будинку,-

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому, з урахування заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 5/7 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за нею право власності на 2/7 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 покликається на те, що згідно витягу із погосподарської книги с. Журавків, станом на 30.06.1990 будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахувалося за колгоспним двором, де були зареєстровані: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_6 - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_8 - онук. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по 1/7 частині будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна йому 1/7 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Заповіту ОСОБА_5 не залишав, а тому спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги спадкування за законом були його дружина ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість відповідачка - ОСОБА_2 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу, а 22.07.2002 їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно грошових вкладів, що входили у склад спадщини. Таким чином, маючи свою 1/7 частину будинку та фактично успадкувавши 1/7 частину будинку, належну ОСОБА_5 , ОСОБА_2 стала фактичним власником 2/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , однак юридично право власності на частини будинку не оформляла. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла свекруха позивачки ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна їй 1/7 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , а також право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради. У виконкомі сільської ради від імені ОСОБА_4 було посвідчено заповіт від 01.04.2004 за №8 в користь ОСОБА_1 . Згодом позивачка звернулася до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу, а 08.05.2018 їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної частки (паю) на території Бережницької сільської ради. Спадкові права відносно частини будинку після смерті ОСОБА_4 позивачка юридично не оформляла. Таким чином, маючи свою 1/7 частину будинку та успадкувавши 1/7 частину будинку після смерті своєї свекрухи, позивачка стала фактичним власником 2/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер син позивачки ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до складу якої, увійшла належна йому 1/7 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Заповіту від імені ОСОБА_6 не посвідчувалося, а тому спадкування відбулося за законом. ОСОБА_6 своєї сім`ї не мав, а тому єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті була позивачка, яка постійно проживала із сином на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, маючи свої 2/7 частини будинку та фактично успадкувавши 1/7 частину будинку після смерті свого сина ОСОБА_6 , позивачка, стала фактичним власником 3/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син позивачки ОСОБА_8 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина до складу якої увійшла належна йому 1/7 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 заповіту не залишав, а тому спадкування відбулося за законом. Покійний своєї сім`ї не мав, а тому єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті була позивачка, яка постійно проживала із сином на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, маючи свої 3/7 частини будинку та фактично успадкувавши 1/7 частину будинку після смерті свого сина ОСОБА_8 , позивачка стала фактичним власником 4/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадкові права на будинок, а тому 20.07.2022 звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу із метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого сина ОСОБА_8 однак нотаріус її відмовив. Причиною відмови стало те, що у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідач ОСОБА_3 не претендує на свою частку житлового будинку та відмовляється від неї на користь позивачки, саме тому вона на даний час являється фактичним власником 5/7 частин вищевказаного будинковолодіння. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивачка немає можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 та який фактично є у її власності, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 мотивує свої зустрічні позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 . Після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна йому 1/7 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги спадкування за законом були його дружина ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість, ОСОБА_2 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №102, а 22.07.2002 їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно грошових вкладів, що входили у склад спадщини. Таким чином, маючи свою 1/7 частину будинку та фактично успадкувавши 1/7 частину будинку, належну ОСОБА_5 , ОСОБА_2 стала фактичним власником 2/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , однак юридично право власності на частини будинку не оформляла. Враховуючи ту обставину, що на даний час ОСОБА_2 не має можливості юридично оформити право власності на 2/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 29.08.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 16.09.2022 /а.с.43-44/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.09.2022 витребувано у Жидачівській державній нотаріальній конторі Львівської області, спадкову справу №102, заведену після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , а підготовче засідання відкладено на 06.10.2022 /а.с.58-59/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.10.2022 на підставі клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з потребою уточнити (зменшити) позовні вимоги підготовче засідання відкладено на 20.10.2022 /а.с. 63/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20.10.2022, судом прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 підготовче судове засідання закрито, а справу призначено до судового розгляду на 28.10.2022 /а.с.82-83/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.10.2022, повернуто судовий збір представнику позивачки ОСОБА_1 адвокату Яременку І.О. /а.с.85-86/.

Розгляд справи по суті відбувся 28.10.2022 року без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, а її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивачки та її представника. Уточнені позовні вимоги підтримує, а зустрічні вимоги визнає.

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подала заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, уточнені позовні вимоги за первісним позовом визнає, а зустрічні позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Окрім того повідомив, що він до 15 квітня 1991 року більше трьох років поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства колгоспного двору, а тому на частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється від частки у спадковому майні у цьому ж дворі на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.10.2022, є дата складення повного тексту судового рішення - 31.10.2022.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 26.01.1974, ОСОБА_5 26.01.1974 у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області одружився із ОСОБА_9 та після одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_10 /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 16.11.1974, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у с. Млиниська Жидачівського району Львівської області, а його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а.с.9/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 27.12.1975, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Млиниська Жидачівського району Львівської області, а її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а. с.10/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 , від 29.08.1996, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_9 уклав шлюб із ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 , 29.08.1996 у Бережницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області та дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_12 /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 18.10.1980, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 у с. Журавків Жидачівського району Львівської області, а його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а.с.12/.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 22.04.1989, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 у с. Журавків Жидачівського району Львівської області, а його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а.с.13/.

Згідно витягу №436 від 18.11.2021 із погосподарської книги с. Журавків, станом на 30.06.1990 будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахувалося за колгоспним двором, де були зареєстровані: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_6 - онук, ОСОБА_7 - онука, ОСОБА_3 - онук, ОСОБА_8 - онук. /а.с.14/.

Згідно технічного паспорту на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальна площа вказаного будинку становить 113,2 кв.м. /а.с.15-22/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 03.10.2003, виданого Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Журавків Жидачівського району Львівської області у віці 56 років помер ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис №44 /а. с.23/.

Згідно довідки Жидачівської міської ради №435 від 18.11.2021 ОСОБА_5 , проживав в с. Журавків Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила 02.10.2003. Разом з ним і до дня смерті були зареєстровані та проживали: мати ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 та син ОСОБА_8 . Від імені ОСОБА_5 заповіту не посвідчувалося /а. с.24/

Згідно заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину, наявної в матеріалах спадкової справи № 102 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 зазначила, що спадщину після смерті батька ОСОБА_5 вона приймає.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, наявного в матеріалах спадкової справи № 102 після смерті ОСОБА_5 , виданого 21.07.2008 ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 успадкувала грошовий вклад.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого Бережницькою сільською радою 02.09.2004, ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Журавків Жидачівського району Львівської області у віці 81 рік померла ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис №32 /а.с.26/.

Відповідно до заповіту від 01.04.2004, посвідченого секретарем Бережницької сільської ради Фастнахт Г.О. та зареєстрованим в реєстрі за №8, ОСОБА_4 заповіла усе своє майно ОСОБА_1 /а. с.27/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.05.2018, виданого приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М., ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 земельну частку пай у землі ССП імені Дорошенка, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, на території Бережницької сільської ради /а.с. 28/.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_9 від 05.05.2010, виданого Бережницькою сільською радою, ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Журавків у віці 35 років помер ОСОБА_6 , про що зроблено відповідний актовий запис №16 /а.с.29/.

Згідно довідки Жидачівської міської ради №435 від 18.11.2021, ОСОБА_6 проживав і був зареєстрований в с. Журавків Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила 04.05.2010. Разом з ним до дня його смерті проживали: матір ОСОБА_1 , брат ОСОБА_3 та брат ОСОБА_8 . Заповіту від імені ОСОБА_6 не посвідчувалося /а. с.24/.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №67425122 від 23.11.2021, спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася /а. с.30/.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_10 від 17.12.2021, виданого Жидачівським відділом ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) , ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Журавків Стрийського району Львівської області у віці 32 років помер ОСОБА_8 , про що зроблено відповідний актовий запис №361 /а. с.31/.

Згідно довідки Жидачівської міської ради №384 від 11.07.2022 ОСОБА_8 проживав і був зареєстрований в с. Журавків до дня смерті, що наступила 17.12.2021. Разом з ним до дня його смерті постійно проживала його матір ОСОБА_1 , яка займалася похороном свого сина та продовжує проживати за цією адресою на даний час /а. с.32/.

Відповідно до витягу зі спадкового реєстру №69517788 від 20.07.2022, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 на заводилася /а.с.33/.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацької А.О. №45/02-31 від 20.07.2022, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а.с.34/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, до правовідносин щодо спадкування часток в майні колгоспного двору після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд застосовує законодавство, яке діяло на момент виникнення правовідносин, а саме ЦК УРСР від 18.07.1963.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Стосовно успадкування частки майна в колгоспному дворі після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд застосовує норми ЦК України від 16.01.2003.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ними права власності на 5/7 та 2/7 частин спірного житлового будинку відповідно з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , як член колишнього колгоспного двору належала 1/7 частину будинку, 1/7 частину спірного будинку вона успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та 1/7 частину будинку вона успадкувала за законом після смерті свого сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також ОСОБА_1 успадкувала 1/7 частину будинку після смерті свого сина ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_3 не претендує на 1/7 частину житлового будинку та відмовляється від неї на користь ОСОБА_1 , відтак остання фактично стала власником 5/7 частин спірного будинковолодіння, однак юридично право власності на частини будинку не оформляла.

ОСОБА_2 , як член колишнього колгоспного двору належала 1/7 частину спірного будинку та 1/7 частину спірного будинку вона фактично успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак ОСОБА_2 стала фактичним власником 2/7 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , однак юридично право власності на частини будинку не оформляла.

Таким чином, враховуючи, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 оформити право власності на 5/7 та 2/7 частин спірного житлового будинку відповідно в нотаріальному порядку не мають можливості, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, а також беручи до уваги визнання відповідачами позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268,315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 5/7 частин будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 5/7 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/7 частини будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 2/7 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко