Справа №551/1406/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2022 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників приміщенні суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2 про зменшення з 1/4 до 1/8 частини його доходів розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатись.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що його матеріальне становище значно погіршилось. З початком війни він тривалий час не міг знайти роботу та лише із 11.07.2022 працевлаштований водієм до ФОП ОСОБА_4 із мінімальною заробітною платою, а отже не має можливості виплачувати аліменти в раніше визначеному судом розмірі. Крім того вказує на те, що син ОСОБА_3 , який є курсантом академії Національної гвардії України, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року повинен отримувати додаткову винагороду в розмірі 30000 грн. на місяць, розмір якої значно перевищує доходи самого платника аліментів.

Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копі ухвали про відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою і додатками до неї були в належний спосіб направлені судом учасникам справи.

Третя особа свою позицію щодо спору не висловила.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти позову, вказуючи на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами суттєвого погіршення його майнового стану.

При цьому у спірних правовідносинах застосуванню підлягає не лише ст. 192 СК України, а й положення ст. 182 СК України, згідно якої при визначені розміру аліментів суд враховує ряд обставин, зокрема наявність у власності або володінні платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Зокрема відповідачу відомо, що позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець, має у власності автомобіль марки «KIA CEED» 2009 року випуску, вартістю 142582 грн, значну кількість рухомого майна, які були виділені йому у власність при поділі майна подружжя судом.

При цьому відповідач вказує, на те, що позивач втратив роботу, ще до війни, оскільки нарахування розміру аліментів здійснювалось не від розміру його заробітної плати, а виходячи з середньомісячного заробітку по м. Охтирку

Відповідач вказує на те, що позивач є здоровим та працездатним чоловіком, який здатний заробляти та забезпечувати аліментами власного сина в повному обсязі.

Відповідач також заперечує щодо доводів позивача про отримання сином винагороди в розмірі 30000 грн. за Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 з огляду на те, що така винагорода є додатковою виплатою, яка має тимчасовий характер та пов`язана з певною участю в бойових діях.

В резолютивній частині відзиву відповідач просив суд проводити розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та витребувати з Головного управління ДПС у Сумській області відомості про трудові відносини позивача та розмір його доходів, а в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «КБ АКОРДБАНК» відомості про банківські рахунки позивача.

Дані вимоги відповідача залишені судом без розгляду, оскільки у відзиві на позовну заяву не передбачено заявлення перед судом будь яких клопотань/заяв з процесуальних питань, а в іншому вигляді (у формі окремих процесуальних документів) до суду від відповідача вони не надходили.

Так, відповідно до ч.1 ст. 174 та ст. 178 ЦПК України відзив є видом заяви по суті справи та повинен містити заперечення (аргументи, пояснення та міркування) відповідача щодо предмета спору.

При цьому процедура подання суду заяв та клопотань щодо процесуальних питань в письмовій або усній формі, а також форма та зміст таких документів регламентовані ст.ст. 182-183 ЦПК України.

За таких обставин, відповідач обрав неналежний спосіб ініціювання перед судом вищенаведених питань, а отже у суду відсутні підстави для їх вирішення.

У відповіді на відзив позивач вказав, що вважає його необґрунтованим. При цьому він отримує мінімальну заробітну плату, а син грошове утримання в розмірі 700 грн на місяць, як курсант Національної академії Національної гвардії України та додаткову винагороду в розмірі 30000 грн на місць, що значно перевищує розмір доходів позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, які їх супроводжують.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям та батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття, але продовжує навчатись у Національній академії Національної гвардії України, що ними не заперечується (а.с.8).

За рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 листопада 2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , починаючи з 07.10.2020 року стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача.

З описово-мотивувальної частини даного рішення судом встановлено, що ОСОБА_3 є курсантом Національної академії Національної гвардії України, навчається за державним замовленням, знаходиться на державному забезпеченні, випуск планується в 2023 році.

Згідно наказу № 4 ФОП ОСОБА_4 від 08 липня 2022 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів з 11.07.2022 з оплатою праці не нижче мінімальної заробітної плати пропорційно відпрацьованого часу (а.с.14).

Згідно листа-відповіді старшого державного виконавця Охтирського ВДВС в Охтирському районі Сумської області Волошенка О. від 01.08.2022 № 13793 18 грудня 2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 63947552 з виконання виконавчого листа Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3638/20 від 11.12.2020 за яким проводиться стягнення з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 , аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання.

В червні 2021 року боржник звільнився з роботи з ТОВ «Молоко-Країна», а з 02 липня 2021 року перебував на обліку Охтирської міськрайонного філії Сумського обласного центру зайнятості центру зайнятості. З 29 липня 2021 припинено реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітного в зв`язку з його самостійним працевлаштуванням. На даний час боржник не працює. Сплачує аліменти, виходячи з середньомісячного заробітку по м. Охтирка (а.с.31-32).

З постанови Сумського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, якою залишено в силі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 листопада 2021 року, встановлено, що при поділі спільного майна подружжя у власність ОСОБА_1 було виділено автомобіль «KIA CEED», 2009 року випуску вартістю 142584 грн., рухоме майно (меблі, побутова техніка) вартістю 56545 грн (а.с.33-35).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.ч. 1-2 ст. 199 СК України) .

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У своїй постанові від 30 жовтня 2019 року (справа № 462/4973/15-ц, провадження № 61-21858св18) Верховний Суд вказав, «враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним... Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів».

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що звернувшись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються у частці від заробітку (доходу) платника аліментів через погіршення матеріального становища, саме позивач повинен підтвердити належними та достатніми доказами, як факт значного погіршення свого матеріального становища, так і неможливість сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі.

Разом з тим, попри обов`язок доказування жодних належних та достатніх доказів з приводу вищевказаних обставин позивачем не надано. Так, надана ним копія наказу навпаки свідчить про його працевлаштування в липні 2022 року після певного часу безробіття.

При цьому в наказі вказано, що ОСОБА_1 прийнято на роботу з оплатою не нижче за мінімальну заробітну плату, однак не вказано, що його заробітна плата саме дорівнює мінімальній.

При цьому відповідачем доведено суду, що після поділу майна подружжя відповідач набув у власність легковий автомобіль та значний обсяг рухомого майна. Доводи відповідача про те, що позивач є здоровим та працездатним, а отже може забезпечувати утримання сина, позивачем не спростовані.

Маючи можливість самостійно отримати в органах податкової служби інформацію про суми отриманих ним всіх видів доходів, а не лише заробітної плати, позивач такого доказу суду не надав, фактично звівши доводи позовної заяви до того, що рівень доходів його повнолітнього сина значно перевищує рівень доходів самого платника аліментів.

Однак з даними доводами позивача суд погодитись не може.

Так, згідно листа-відповіді Національної академії Національної гвардії України від 02.06.2022 № 84-/6-69/8Аз курсант ОСОБА_3 зарахований на всі види забезпечення. Розмір грошового на теперішній час складає 700 грн. Жодних даних про те, що курсант ОСОБА_3 отримає доплату в розмірі 30000 грн. даний лист не містить.

На думку суду грошове утримання в розмірі 700 грн. на місяць не в змозі забезпечити більшу частину базових потреб молодої людини - курсанта з огляду на його життєві та навчальні потреби, значне знецінення національної грошової одиниці та збільшення споживчих цін протягом поточного року.

Крім того передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн. має тимчасовий (на період дії військового стану) та ситуаційний характер (розраховується пропорційно в розрахунку на місяць та виплачується на підставі наказів командирів).

Таким чином, навіть отримання ОСОБА_3 додаткової винагороди до 30000 грн. на місяць на період дії військового стану не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на його утримання з позивача без підтвердження факту значного погіршення матеріального становища останнього.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити у задоволені позовних вимог.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд керуючись ст. 141 ЦПК України вважає необхідним покласти всі судові витрати на позивача. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що орієнтовний перелік понесених ним судових витрат складає 3000 грн., а докази щодо них будуть надані ним суду на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 270-274 України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап