Ухвала

17 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 345/506/22

провадження № 61-7895ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Курищук Ігор Васильович, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на свою користь 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення суду, зазначити, що рішення суду є підставою для реєстратора вчинити дію - провести реєстрацію права власності в цілому за нею на нерухоме майно - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_2 мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 26 грудня 2012 року за реєстровим № 2675 вона придбала у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала на праві спільної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї - дружині ОСОБА_5 і внуку ОСОБА_3 по 1/3 частині кожному. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 листопада 2021 року № 284873422 їй стало відомо, що право власності на 2/3 купленої нею частини квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2021 року № 2117. Нотаріус неправомірно видав свідоцтво на право власності на частину нерухомого майна, яка не могла увійти до складу спадщини, була відчужено спадкодавцями за їх життя на її ( ОСОБА_2 ) користь на підставі відплатного договору. Оскільки спірне майно придбано нею до 01 січня 2013 року, то право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину, тому вона стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року позов задоволено. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Зазначено: після набрання рішенням законної сили провести реєстрацію про право власності в цілому за ОСОБА_2 на нерухоме майно - 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2022 року (повний текст якої складено 14 липня 2022 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року - без змін.

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила винести в цій справі справедливе рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було: подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій зазначити судове (судові) рішення, що оскаржується (оскаржуються), а також навести передбачену (передбачені) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з належним її (їх) обґрунтуванням; надати інформацію про ціну позову (вартість частини 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яку просила витребувати позивач); сплатити судовий збір за подання касаційної скарги за ставкою 1 відсоток від ціни позову (вартості 2/3 частини спірної квартири, яку просила витребувати позивач) х 200 %, але не менше 1 984,80 грн.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 305, заявник отримала зазначену ухвалу 15 вересня 2022 року.

28 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій уточнила, що вона оскаржила в касаційному порядку рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2022 року і за результатами касаційного перегляду просить: скасувати зазначені судові рішення і визнати за нею законне право на отримання свідоцтва про право на спадщину законом від 16 листопада 2021 року № 2117 та залишити дійсними всі документи, видані їй приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Курищуком І. В.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з доданою до касаційної скарги позовною заявою ОСОБА_2 ціна позову в цій справі становить 90 342,83 грн.

З доданої заявником до касаційної скарги копії договору купівлі-продажу частини квартири від 26 грудня 2012 року за реєстровим № 2675 вбачається: згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки, виданим підприємцем ОСОБА_6 , станом на 26 грудня 2012 року ринкова вартість квартири, 2/3 частини якої є предметом цього договору, становить 135 514,24 грн; згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 26 жовтня 2012 року за номером: 36006811, інвентаризаційна вартість квартири, 2/3 частини якої є предметом цього договору, становить 82 555 грн.

За вказаним договором купівлі-продажу, предметом якого є 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , продаж зазначеного нерухомого майна було вчинено за 90 342,83 грн.

Отже, ціна позову в цій справі становить 90 342,83 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн). Тобто справа № 345/506/22 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 серпня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху було викладено зміст пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України і роз`яснено ОСОБА_1 , що ОСОБА_2 заявила позов майнового характеру (про витребування майна), а касаційна скарга та судові рішення судів попередніх інстанцій не містять відомостей про ціну позову (вартість 2/3 частини спірної квартири, яку просила витребувати позивач), тому касаційний суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження у справі у зв`язку з відсутністю даних, на підставі яких можливо встановити, чи відноситься справа до категорії малозначних, а також - чи ціна позову в цій справі перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, чи підлягають судові рішення судів попередніх інстанцій в цій справі касаційному перегляду.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції в постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Курищук Ігор Васильович, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко