ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1751/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РУФ Білдинг» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «РУФ Білдинг» про стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 червня 2021 року працює в ТОВ «РУФ Білдинг» на посаді заступника директора з правових питань з посадовим окладом 18 000 грн. За весь час виконання трудових обов`язків їй не була виплачена заробітна плата. Загальний розмір заборгованості становить 126 000 грн.

На підставі зазначеного просила стягнути з ТОВ «РУФ Білдинг» на її користь невиплачену заробітну плату з 01 червня 2021 року по грудень 2021 року включно в сумі 126 000 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів, судовий збір покласти на відповідача, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «РУФ Білдинг» на користь ОСОБА_1 суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 36 000 грн.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 18 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «РУФ Білдинг» на користь держави судовий збір в розмірі 360 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 26 липня 2022 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на доведеність факту укладання трудового договору між сторонами, помилковість висновків суду про припинення трудових правовідносин з серпня 2021 року, відсутність можливості у працівника подання індивідуальних відомостей про застраховану особу до пенсійного фонду, неотримання розрахункових листків за інші місяці, виключення штатної одиниці «заступник директора з правових питань» лише 30 листопада 2021 року, надання доказів перебування на її утриманні неповнолітніх дітей, обов`язок роботодавця видати розрахунковий листок та виплатити суми при звільненні в разі припинення трудових відносин, що не було зроблено, неможливість виконувати трудові обов`язки лише з грудня 2021 року, просила скасувати частково рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

ТОВ «РУФ Білдинг» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що позивачем надавались докази, не завірені належним чином, трудова книжка позивачем надана не була, рішення суду є обґрунтованим.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що фактично між сторонами були припинені трудові правовідносини з серпня 2021 року, а тому наявні підстави для стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати лише за червень та липень 2021 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом ТОВ «РУФ Білдинг» № 31/03/21-1 від 31 березня 2021 року внесено зміни до штатного розпису та затверджено його у новій редакції з 01 квітня 2021 року, вказана редакція містить посаду заступника директора з правових питань, посадовий оклад 8000 грн. (т. 1 а.с.54,55).

Згідно із наказом директора ТОВ «РУФ Білдинг» від 28 травня 2021 року №4 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду заступника директора з правових питань з 01 червня 2021 року з окладом 18000 грн. (т. 1 а.с 12).

Відповідно до довідок Пенсійного фонду України за формою ОК-7, ОК-5 позивачу у період з травня 2021 року по липень 2021 року (включно) нараховано заробітну плату ТОВ «РУФ Білдинг» (код 42726280) у розмірі 18 000 грн. щомісячно (т. 1 а.с. 38, 39-41).

Наказом ТОВ «РУФ Білдинг» № 30/11/21-1 від 30 листопада 2021 року внесено зміни до штатного розпису та затверджено його у новій редакції з 01 грудня 2021 року, вказана редакція не містить посаду заступника директора з правових питань (т. 1 а.с.56,57).

Згідно з відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам ТОВ «РУФ Білдинг» за травень, червень, липень 2021 року ОСОБА_1 нараховано 18 000 грн. заробітної плати щомісячно (т. 1, а.с.69-70, 95-96, 97-98).

У відомостях про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам ТОВ «РУФ Білдинг» за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року ОСОБА_1 відсутня (т. 1, а.с.71-72, 79-80, 154-155, 156-157, 158-159).

Відповідно до наказу ТОВ «РУФ Білдинг» від 31 липня 2021 року № 03/к/тр ОСОБА_1 була звільнена з 31 липня 2021 року за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою компенсації за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року, підстава: заява ОСОБА_1 від 31 липня 2021 року (т. 1, а.с.185, 186). Проте суду не було надано оригінал зазначеного наказу.

Згідно з табелями обліку використання робочого часу ТОВ «РУФ Білдинг» за січень грудень 2021 року ОСОБА_1 відпрацьовано: 20 днів в червні 2021 року, 22 дні в липні 2021 року, з серпня 2021 року ОСОБА_1 у табелях не значиться (т. 2, а.с.5-15).

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оплату праці", частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Отже, виходячи з положень КЗпП України, Закону України "Про оплату праці", заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності. Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Колегія суддів погоджується з висновками суду про доведеність припинення трудових правовідносин сторін з серпня 2021 року та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітної плати за червень та липень 2021 року у розмірі 36 000 гривень.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на доведеність факту існування трудових правовідносин між сторонами не має правового значення, оскільки сторонами такий факт не заперечується.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо припинення трудових правовідносин з серпня 2021 року не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги позивачки про виконання трудових обов`язків у період з серпня по грудень 2021 року апеляційним судом було витребувано табелі обліку використання робочого часу товариства за період 2021 року.

Так, факт того, що ОСОБА_1 не працювала в ТОВ «РУФ Білдинг» з серпня 2021 року, підтверджений табелями обліку використання робочого часу ТОВ «РУФ Білдинг» за вказаний період, оригінали яких було оглянуто апеляційним судом (т.2, а.с.4-5).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_2 апеляційним судом 04 жовтня 2022 року судове засідання було відкладено для ознайомлення з наданими ТОВ «РУФ Білдинг» належним чином завіреними копіями табелів обліку використання робочого часу ТОВ «РУФ Білдинг» за 2021 рік та надання зауважень з приводу цих доказів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять та позивачем не було надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції доказів на спростування тих обставин, що ОСОБА_1 в період часу з серпня по грудень 2021 року не виконувала трудових обов`язків у товаристві.

Будь-яких клопотань з приводу наданих апеляційному суду табелів обліку використання робочого часу у ТОВ «РУФ Білдинг» за 2021 рік позивачкою та її представником заявлено не було.

Виключення штатної одиниці «заступник директора з правових питань» зі штатного розкладу товариства з грудня 2021 року само по собі не свідчить про виконання ОСОБА_1 трудових обов`язків у період з січня 2021 року по грудень 2021 року.

Матеріали справи містять відомості про нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за травень 2021 року, проте оскільки ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, починаючи з червня 2021 року, вказаний період виходить за межі позовних вимог та обґрунтовано не розглядався судом першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на надання доказів перебування на її утриманні неповнолітніх дітей не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету спору.

Доводи апеляційної скарги про неможливість виконувати трудові обов`язки лише з грудня 2021 року також не підтверджені належними доказами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за встановлених у цій справі обставин дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 листопада 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: М.С. Гончар

І.В. Кочеткова