Справа № 953/9337/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

за участю секретаря Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" ( , м.Київ, вул. Лейпцизька 16) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

19.05.2021 року від ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №1949597 від 20.02.2018 в сумі 1448 535,24 грн.; судові витрати у розмірі 2 270 грн 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 20.02.2018 ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" та ОСОБА_1 уклали договір позики № 1949597, за яким позикодавець надав позичальнику позику в сумі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності із сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсоток річних від суми позики строком до 01.03.2018 на 29 днів та зі сплатою комісії. Дата одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (позивачем) відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки позичальника на сайті позикодавця є датою укладення договору позики між позикодавцем і позичальником згідно п. 2.1. договору. Пункт 4.2.2 вказаного договору позики визначає обов`язок позичальника вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та комісію відповідно до п.п. 4.2.2.1 у розмірі 50 відсотків від вказаної в договорі суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання позичальником при погашенні позики; п.п. 4.2.2.2 100 відсотків від вказаної в договорі суми позики щомісячно, яка розраховується щоденно, виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання позичальником до моменту погашення власної заборгованості за цим договором в повному обсязі та в порядку, встановленому п. 3.4 договору. Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики. Згідно п. 5.1 договору позики сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України та цього договору. Позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору, а саме: на контактні номери телефону Позичальника направлялися смс-повідомлення, щодо порушення умов договору та виникнення простроченої заборгованості, також представник позивача неодноразово здійснював інформаційні дзвінки із повідомленням про необхідність здійснювати повернення позики та сплати простроченої заборгованості за позикою. Невід`ємною частиною цього Договору є "Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту" ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті www.fksm.com.ua.

За домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору, відповідачем було отримано кошти на зазначених позивачем умовах стосовно розміру позики, процентів за користування позикою та строку повернення позики, що підтверджує факт укладання письмового правочину в електронній формі - договору позики № 1949597 від 20.02.2018 (продукт - «Он-лайн кредитування») на умовах Пропозиції (Оферти) укладення договору позики, що опублікована на веб-сайті https://fksm.com.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 20.02.2018, акцептованою відповідачем 20.02.2018 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 ''''5194, 20.02.2018 в сумі 3000,00 грн. відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" вих. № 4696-ВП від 06.04.2021. Позичальник порушив умови договору позики, а саме не здійснив повернення позики відповідно до умов договору із сплатою процентів за його користування та інших платежів у визначений договором строк. Загальна сума заборгованості відповідно до умов договору позики станом на 01.04.2021 становить 148535,24 грн, що складається з заборгованості за позикою - 3 000,00 грн; заборгованості по комісії 125 398,88 грн; інфляційні втрати 14074,84 грн; заборгованість по 3% річних 6061,52 грн. Невиконання відповідачем умов договору позики стало підставою для пред`явлення в суді даного позову.

28 липня 2021 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відпоавдач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо підтвердження обставин позовної заяви. Вказав, що належними доказами, які підтверджують перерахування ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" перної суми коштів можуть бути виключно первинні документи, оормлені відповідно до вимог ст.. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наданий до позову лист №4696-ВП від 06.04.201 року не є первинним обліковим документом, який би доводив отримання будь-яких коштів від позивача та не містить жоних ідентифікуючих даних про клієнта, ПІБ відповідача, із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні не ожливо встановити належність карти саме йому. Надана позивачем роздруківка з особистого кабінету ТОВ "ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ" не може вважатись належним оказом отримання будь-яких коштів, оскільки роздруківка не посвідчена підписом, печаткою уповноваженої особи, в ній відсутнє будь-яке згадування на отримання відповідачем коштів нібито укладеного кредитного договору від 20.02.2018 року за №1949597. Також з розрахунку вбачається, що йому було нараховвано 125 398,88 грн. комісії. При цьому, встановивши в договорі позики сплату щомісячної комісії, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відпвідачу, що є незаконним. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем вимоги про дострокове погашення кредиту. Крім того, позивачем порушено строк позовної давності.

11.08.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. Вказали, що без отримання листа на електронну адресу та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за дпмогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Зазначене акцептування не знаходить своє відображення в електронному договорі, а тому позивач не мав змоги надати до суду підписаний позичальником екземпляр договору. Також позивач не мав можливості надати доказів належності карти на яку здійснювалось зарахування кредитних коштів ,адже він не має доступу до такої інформації. Взавали, що сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано. ОСОБА_1 ,, вказуючи на факт неотримання коштів за кредитним договором не надає до суду жодних доказів того, зокрема виписку по рахунку, щодо руху коштів за період, в який було надано кредитні кошти. Крім того, посилання відповідача на те, що умови кредитного договору є несправедливими, було порушено ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» взагалі не заслуговують увагу суду, ажде на дату укладення договору вже набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», якм врегульовані спірні відносини та в зазначеному законі не міститься жодних обмежень щодо встановлення комісій за обслуговування кредиту. Щодо посилання відовідача на сплив позовної давноті, то договір №1949597 від 20.02.2018 року укладено строком до 01.03.2018 року, позивач звернувся до суду з позовом в травні 2021 року. Відповідно до п. 5 .4 Договору сторони домовились про збільшення строку позовної давності у 10 років, тобто строк позовної давності спливає 01.03.2028 року .а не 21.03.2021 року.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 08.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник подав заяву, зі змісту якої вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, за таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності, з урахуванням того, що позиція відповідача з приводу позову міститься у відзиві та запереченнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню в кредит грошових коштів на умовах строковості, зворотності та платності.

20.02.2018 між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1949597 в електронній формі.

Відповідно до п. 2.1., п. п. 2.2.1. вказаного договору, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та всі інші платежі за користування кредитом.

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що позика з відсотковою ставкою 0,01% надається строком на 29 днів до 01.03.2018 включно.

Проценти за користування позикою нараховуються відповідно до п. 2.2.4 договору, а детальний розпис сукупної вартості позики зазначено в Графіку розрахунків, який є частиною Договору.

Згідно листа ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 06.04.2021 за дорученням ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на картку ОСОБА_1 20.02.2018 було перераховано 3000 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.04.2021 загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за договором позики складає 148535,24 грн., з яких:

-3000 грн. заборгованість за кредитом;

-125398,88 грн. заборгованість по комісії;

- 14074,84 грн. заборгованість по рахунку інфляції;

- 6061,52 грн. заборгованість 3 % річних.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Стаття 627 Цивільного кодексу України та стаття 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частини 1 ат частини 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами статті 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з повідомленням директора ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" Тихонової О.О. за вих. № 4696-ВП від 06.04.2021, відповідно до договору від 08.12.2016 № ВП-081216-2 було здійснено за дорученням ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет" наступний успішний переказ: 20.02.2018 на суму 3000,00 грн., маска картки 5168''''5194, код авторизації 257104, номер транзакції в системі WayForPay.

Заперечення відповідача не спростовують висновків суду з приводу підтвердження факту отримання ним суми позики.

При цьому, згідно умов пункту 8.1 Договору позики № 1949597 від 20.02.2018, невід`ємною частиною цього Договору є "Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту" Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" (далі - Правила). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті www.fksm.com.ua.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

За приписами статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Однак, позивачем до позовної заяви не додано копії Правила про порядок надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет".

Текст зазначених вище Правил, розміщений на сайті www.fksm.com.ua, не може бути належним доказом, оскільки зміст редакції цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (ТОВ "Фінансово-кредитний супермаркет"), яке може вносити зміни в дані Правила.

Позивачем суду не надано доказів того у якій саме редакції ОСОБА_1 був ознайомлений з Правилами та погодився їх неухильно дотримуватись.

В позові ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» просить стягнути заборгованість по тілу позики в розмірі 3000,00 грн.

Позивачем доведено ту обставину, що 20.02.2018 ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» передало ОСОБА_1 позику в сумі 3000,00 грн шляхом перерахування зазначених грошових коштів (позики) на картковий рахунок власника картки ОСОБА_1 , то суд вважає, що у відповідності положень абзацу першого частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України у останнього існує зобов`язання щодо повернення «Фінансово-кредитний супермаркет» суми позики у розмірі 3000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по тілу позики станом на 01.04.2021 в розмірі 3000,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі № 6-42цс11) та нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2.1. вказаного договору, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та всі інші платежі за користування кредитом.

Пунктом 2.2.3 договору встановлено, що позика надається строком на 29 днів до 01.03.2018 включно.

Відповідно до графіку розрахунків до договору позики, сума позики склала 3000 грн, термін платежу - 29 днів, сума до сплати процентів 0 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені строки погашення позики, які встановлені договором, тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за період з 20.02.2018 по 01.04.2021 в розмірі 6061,52 грн.

Однак, суд не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем періоду нарахування 3% річних, а саме щодо наявності підстав їх нарахування саме з 20.02.2018, коли позика була перерахована на картковий рахунок відповідача, оскільки положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми здійснюється за весь час прострочення.

В свою чергу, прострочення виконання відповідачем ОСОБА_1 почалось лише після 01.03.2018, коли закінчився строк на який позику було надано (підпункт 2.2.3 Договору позики), а сама позика не була повернута позивачу відповідачем ОСОБА_1 , та з урахуванням строку позовної давності оскільки позов до суду направлений 14.05.2021.

Тобто сума 3% річних, що підлягають нарахуванню за період з 14.05.2019 року по 01.04.2021, в межах позовної давності та ціни позову 3,666,16 грн.

Суд зазначає, що сума заборгованості, яка враховується для розрахунку 3 % річних повинна становити 3000,00 грн.,у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення індексу інфляції в порядку статті 625 Цивільного кодексу України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків з урахуванням індексу інфляції за період з 20.02.2018 по 01.04.2021 в розмірі 10074,84 грн.

Однак, суд також не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем періоду нарахування індексу інфляції, а саме щодо наявності підстав їх нарахування саме з 20.02.2018, коли позика була перерахована на картковий рахунок відповідача, оскільки положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що сплата індексу інфляції здійснюється за весь час прострочення.

В свою чергу прострочення виконання відповідачем ОСОБА_1 почалось лише після 01.03.2018, коли закінчився строк на який позику було надано (підпункт 2.2.3 Договору позики), а сама позика не була повернута позивачу відповідачем.

Тобто індекс інфляції підлягає нарахуванню, за період з 14.05.2019 року по 01.04.2021, в межах позовної давності та ціни позову.

При цьому, в доданому до позовної заяви розрахунку позивач зазначив виключно суму суми збитків з урахуванням індексу інфляції 148635,24 грн. без наведення самого його розрахунку.

Суд зазначає, що сума заборгованості, яка враховується для розрахунку інфляційних втрат повинна становити 3000,00 грн.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція.

Розмір інфляційних збитків розраховується за формулою:

Інфляційні збитки = Сума боргу х сукупній індекс інфляції / 100% - сума боргу,

Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення позики підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 10454,45 грн у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості по комісії

Відповідно до п.п. 4.2.2.1., 4.2.2.2. позичальник зобов`язаний сплати комісію 50 % від суми позики - щомісячно з дати укладання цього Договору та сплачується позичальником при погашенні позики; 100 % від суми позики - щомісячно з дати невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань та сплачується до моменту погашення власної заборгованості.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.

Суд звертає увагу на те, що згідно положень абзацу першого частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до положень абзацу першого частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В свою чергу частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачає сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями статей 549-552 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що наслідками укладення договору позики є:зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики);одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики;сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Про те положеннями параграфа 1 "Позика" Глави 71 Розділу І Книги п`ятої Цивільного кодексу України не передбаченого такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії.

З урахуванням вище наведеного суд вважає, що позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 125398,88 грн є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в загальному розмірі 3926,39 грн, яка складається із заборгованості за позикою 3000,00 грн, 3%річних у сумі 3666,16 грн, інфляційні втрати 10454,45 грн., а в задоволенні іншої частини заявлених вимог слід відмовити.

В частині 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 721 від 23.04.2021 АТ "ОТП банк" (а. с. 1).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 12%, в сумі 261 грн 65 коп.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" ( , м.Київ, вул. Лейпцизька 16) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" (, м.Київ, вул. Лейпцизька 16) заборгованість за договором позики №1949597 від 20.02.2018 у сумі 3000,00 грн, 3%річних у сумі 3666,16 грн, інфляційні втрати 10454,45 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" (, м.Київ, вул. Лейпцизька 16) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 261 грн 65 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Суддя :