Справа №293/1092/22
Провадження № 4-с/293/2/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересованої особи: Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на дії державного виконавця

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст скарги

ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області зі скаргою на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в якій просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Демчук К.С. щодо повернення без виконання виконавчого листа, виданого Черняхівським районним судом 18.07.2022 у справі №293/1689/19;

- зобов`язати державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрити виконавче провадження.

В обґрунтування вимог зазначає, що постановою Житомирського апеляційного суду від 31.05.2022 року по справі № 293/1689/19, за якою Черняхівським районним судом видано виконавчий лист, вирішено: визнати право власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 і виділити йому в натурі:

-1-1 погріб, площею 14,4 м2 (68549 грн), 1-2 кухня, площею 16,7 м2 (85 686 грн), 1-3 - гараж, площею 30,8 м2 (146619 грн); 1-5- веранда, площею 8,6 м2 (57406 грн), 1-6- ванна, площею 7,8 м2 (52066 грн), 1-7 - коридор, площею 14,0 м2 (93451 грн), 1-12- житлова кімната, площею 20,5 м2 (136839 грн) - всього по будинку 112,8 м2 - 640616 грн; споруди - 64/100 частини огорожі - 13484 грн. Всього по будинку та спорудам вартість складає 654100 грн.

Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділені співвласникам в житловому будинку, необхідно останнім провести ремонтно-будівельні роботи у виділених їм приміщеннях згідно варіанту №2 Висновку експертів № 249/11-2020 від 06.11.2020.

Виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання Житомирському районному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Повідомленням від 22.07.2022 № 20696 старший державний виконавець Демчук К.С. повернув стягувачу без виконання вищевказаний виконавчий лист. Підставою повернення зазначено п.9 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем).

На думку скаржника, державний виконавець безпідставно повернув йому виконавчий документ, оскільки невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень. При цьому виконавцем не було враховано, що виконавчий лист виданий на виділення йому в натурі приміщень житлового будинку, що відповідно вимагає вчинення дій щодо реального виділення йому зазначених приміщень і після цього може вважатися, що судове рішення є виконаним.

ІІ. Процесуальні дії по справі, позиції учасників

Ухвалою від 02.08.2022 Черняхівський районний суд скаргу ОСОБА_1 повернув без розгляду на підставі ч.4 ст. 183 ЦПК України.

14.09.2022 Житомирський апеляційний суд скасував ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 02.08.2022 та справу направив для продовження розгляду (а.с.38-39).

Суд ухвалою від 30.09.2022 відкрив провадження за скаргою ОСОБА_1 (а.с.44-45).

10.10.2022 на електронну адресу суду від представника заінтересованої особи надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця, в якій просить відмовити у задоволенні скарги, з підстав викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що вище зазначеним виконавчим листом не передбачено заходів примусового виконання рішення. Визнання права власності здійснюється шляхом реєстрації права власності. Реєстрація права власності на нерухомість здійснюється нотаріусом або державним реєстратором (а.с.47-52).

19.10.2022 ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Лось Л.В. (а.с.56-57).

19.10.2022 суд постановив ухвалу, якою задовольнив заяву скаржника про відвід судді Лось Л.В. Справу №293/1092/22 передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду (а.с.70-71).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022 головуючим суддею визначено Л.Й.Проценко (а.с. 74-75).

Суд ухвалою від 20.10.2022 прийняв до розгляду справу, розгляд якої призначив на 25.10.2022.

ОСОБА_1 в судовому засідання просив визнати протиправними дії державного виконавця, які виразились у безпідставному поверненні йому виконавчого листа та зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження, з метою можливості вселитись йому у виділену йому в натурі рішенням суду частину житлового будинку, право власності на яке він зареєстрував у встановленому чинним законодавством порядку. Вказав, що колишня дружина ОСОБА_2 чинить йому перешкоди по вселенню до виділеної йому частини будинку, який знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 . Також вказує, що державним виконавцем при поверненні йому виконавчого листа без виконання не враховано, що у ньому, окрім визнання права власності на частину житлового будинку, міститься вимога про виділення йому в натурі приміщень житлового будинку, яке в добровільному порядку його колишньою дружиною ОСОБА_2 не виконується.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення на електронну адресу Житомирського районного відділу державної виконавчої служби ухвали суду та судової повістки. У відзиві на скаргу на дії державного виконавця представник заінтересованої особи просив розгляд скарги здійснювати без участі представника відділу.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Перевірюючи, чи діяв державний виконавець в межах та у спосіб передбачений Законом, застосуванню підлягає редакція Закону України "Про виконавче провадження", чинного на час дії спірних правовідносин.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішення покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України у відповідності до ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон).

Відповідно до вимог п.1ч.1 ст.3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких, зокрема, виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

На підставі п.9 ч.4 ст. 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Частиною1 статті 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 10 Закону містить перелік заходів примусового виконання рішень, серед яких:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентовано у ст. 63 Закону «Про виконавче провадження», яка передбачає наступне:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням суду від 04.01.2022 позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Так, постановою Житомирського апеляційного суду від 31.05.2022 року по справі № 293/1689/19 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зокрема, рішенням апеляційної інстанції постановлено: визнати право власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 і виділити йому в натурі:

-1-1 погріб, площею 14,4 м2 (68549 грн), 1-2 кухня, площею 16,7 м2 (85 686 грн), 1-3 - гараж, площею 30,8 м2 (146619 грн); 1-5- веранда, площею 8,6 м2 (57406 грн), 1-6- ванна, площею 7,8 м2 (52066 грн), 1-7 - коридор, площею 14,0 м2 (93451 грн), 1-12- житлова кімната, площею 20,5 м2 (136839 грн) - всього по будинку 112,8 м2 - 640616 грн; споруди - 64/100 частини огорожі - 13484 грн. Всього по будинку та спорудам вартість складає 654100 грн.

Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділені співвласникам в житловому будинку, необхідно останнім провести ремонтно-будівельні роботи у виділених їм приміщеннях згідно варіанту №2 Висновку експертів № 249/11-2020 від 06.11.2020.

На виконання рішення Житомирського апеляційного суду від 31.05.2022 ОСОБА_1 Черняхівським районним судом Житомирської області 18.07.2022 був виданий виконавчий лист по справі № 293/1689/19 (а.с.3).

Виконавчий лист ОСОБА_1 пред`явив для примусового виконання до Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Як видно з повідомлення Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.07.2022 № 20696 старший державний виконавець Демчук К.С. повернув стягувану Антонюку С.М. без прийняття до виконання виконавчий лист №293/1689/19, виданий Черняхівським районним судом Житомирської області 18.07.2022 про визнання права власності ОСОБА_1 на Ѕ частину житлового будинку. Підставою повернення зазначено п.9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби) (а.с.4).

Вважаючи такі дії державного виконавця незаконними, ОСОБА_1 в порядку ст.447-448 ЦПК України звернувся зі вказаною скаргою на дії державного виконавця до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Як вбачається зі змісту відзиву на скаргу на дії державного виконавця доводи заінтересованої особи - представника відділу щодо правомірності дій державного виконавця ґрунтуються на тому, що вище зазначеним виконавчим листом не передбачено заходів примусового виконання рішення. Визнання права власності здійснюється шляхом реєстрації права власності. Реєстрація права власності на нерухомість здійснюється нотаріусом або державним реєстратором (а.с.47-52).

З цього приводу судом зазначається наступне. Як повідомив в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку він зареєстрував. Однак, судове рішення в частині виділу йому в натурі майна не виконано, оскільки його колишня дружина ОСОБА_2 (боржник), яка проживає у житловому будинку, яке підлягає виділу відповідно до рішення суду, чинить йому перешкоди у доступі до нерухомого майна.

Розділ VІІІ Закону України Закону «Про виконавче провадження» регулює порядок виконання рішень немайнового характеру. Зокрема, порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентовано у ст. 63 Закону «Про виконавче провадження».

При цьому статтею 18 Закону визначено, що на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення ст. 129-1 Конституції щодо обов`язковості судових рішень.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 619/562/18 (провадження № 61-39095св18).

Варто відмітити, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи "Войтенко проти України", "Горнсбі проти Греції").

У рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" ЄСПЛ наголосив, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб рішення залишалось не виконаним на шкоду будь-якої із сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання рішення без невиправданих затримок. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового до виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Таким чином, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", складовою права на справедливий суд.

Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, з підстав, зазначених державним виконавцем, позбавляє позивача реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення, тоді як відповідно до п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

Враховуючи викладене, оскільки боржник самостійно не виконує рішення суду, а державний виконавець повернув виконавчого документ без виконання, тому на думку суду, висновки державного виконавця, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, є помилковими та безпідставними, тому правових підстав, передбачених п.9. ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», для повернення виконавчого документа стягувачу немає.

Таким чином, старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Демчуком К.С. було прийнято рішення - повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання без дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження", а отже його дії є неправомірними.

Щодо вимоги стягувача про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, то суд приходить до висновку, що в цій частині скарга не підлягає задоволенню, оскільки вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження згідно вимог Закону, належить до виключної компетенції держаного виконавця, а тому в цій частині суд вважає за необхідне обмежитись зобов`язанням державного виконавця у встановленому законодавством порядку розглянути питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом.

Крім того, відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність дії старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Демчуком К.С. про повернення виконавчого документу стягувачу, відтак наявні підстави для скасування рішення державного виконавця, прийнятого у виді повідомлення від 22.07.2022 № 20696 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом № 293/1689/19, виданим 18.07.2022 Черняхівським районним судом Житомирської області, що в даному випадку є належним способом захисту порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 259, 268, 353, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа № 293/1689/19, виданого Черняхівським районним судом Житомирської області 18.07.2022 стягувачу, без прийняття до виконання, прийняте старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 22.07.2022 № 20696.

Зобов`язати уповноваженого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вирішити питання про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 293/1689/19, виданого Черняхівським районним судом Житомирської області 18.07.2022, у спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Пований текст ухвали виготовлений та підписаний 28.10.2022

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО