Справа № 581/380/22
Провадження № 2/581/126/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
26 жовтня 2022 року с-ще Липова Долина
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у заочному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства акціонерний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Сутність заявлених до суду вимог
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку п.1 ч.7 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідачка, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання повторно не з`явилася, заперечень проти позову не надала.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 14 вересня 2022 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 11 жовтня 2022 року о 14 год 30 хв 11 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено до 26 жовтня 2022 року у зв`язку з першою неявкою у судове засідання відповідача. 26 жовтня 2022 року спір вирішено по суті.
Установлені судом фактичні обставини даної справи
26 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , згідно з якою остання прохала видати кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанк». У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилися з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.30).
При підписанні анкети-заяви 26 вересня 2008 року відповідачкою підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка в місяць 2,5 %, обов`язковий щомісячний платіж 7% (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Крім того, Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня= пеня(1)+пеня(2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка по договору)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. у місяць, нараховується 1 раз у місяць при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн; штраф за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше чим на 120 днів 250 грн.+5% від суми позову, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75% (а.с.31).
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалась банком, зокрема, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року 43,2% річних (3,6% на місяць), з 01 червня 2015 року по 11 листопада 2016 року коливалась від 30% до 43,2 річних (2,5% до 3,6% на місяць), з 12 листопада 2016 року по 30 липня 2020 року 43,2% річних (3,6% на місяць), з 01 серпня 2020 року по 14 червня 2022 року 42% річних (3,5% на місяць) (а.с.4-19).
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачкою було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8%, 42% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка багаторазово протягом дії договірних відносин користувалася кредитними коштами, погашаючи заборгованість, останнє часткове погашення відповідачкою датоване 06 серпня 2021 року у розмірі 1300 грн 00 коп (а.с.4-19,20-27).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Висновки суду по суті заявлених вимог
1. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, борг по процентам.
Проте, вимоги банку про стягнення з відповідача 7200 грн 24 коп заборгованості за відсотками за користування кредитом, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ «ПриватБанк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому, судом ураховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Установивши обставину того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які наявні в матеріалах справи, не містять особистого підпису відповідача, суд уважає, що їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 26 вересня 2008 року шляхом підписання анкети-заяви.
Також позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості по процентам за період з 01 вересня 2014 року по 14 червня 2022 року обрахований, виходячи з різних процентних ставок, які в установленому законом і кредитним договором порядку з відповідачем не були погоджені.
Згідно із заявою від 26 вересня 2008 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 2,5 % на місяць (30 % на рік).
Із наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків вбачається, що банк нараховував відповідачці відсотки з жовтня 2008 року і по березень 2022 року. Проте, розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, виходячи з погодженої між сторонами місячної процентної ставки по кредитному договору, позивачем суду не надано. Також суду не надано доказів узгодження між сторонами позову збільшення річних процентних ставок з 30% до 34,8%, до 43,2% (а.с.4-19).
У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
При цьому, з урахуванням положень ст. ст.2, 10-13, 81, 182 ЦПК, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку заборгованості по процентам, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки в розмірі від 34,8% збільшеної до 43,2% річних діючої лише у період часу з 26 вересня 2008 року по 29 серпня 2014 року з урахуванням дії 55-денного строку дії пільгової процентної ставки (а.с.4-19).
Отже, суд уважає, що банком не доведено належними доказами наявність у відповідача заборгованості по процентам, яка б відповідала умовам укладеного кредитного договору, у розмірі 7200 грн 24 коп.
Із огляду на вищенаведене, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам у заявлених позивачем розмірах та порядку їх нарахування, а тому у його задоволенні слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
2. Також, суд уважає, що 26 вересня 2008 року ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 підписали анкету-заяву про отримання останньою кредитних коштів, Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якими остання ознайомилася 26 вересня 2008 року, що засвідчила своїм особистим підписом. У цій довідці визначена валюта кредиту, базова процентна ставка на місяць 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік (30% на рік), розмір щомісячних платежів, комісії за зняття коштів, розмір пені та штрафів (а.с.31).
Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов`язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов`язання, тощо.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 26 вересня 2008 року та виписка по рахунку ОСОБА_1 .
Із наданого банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку випливає, що прострочене тіло кредиту утворювалось частково через те, що банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами, а починаючи з 31 жовтня 2008 року позивач погашав відсотки за рахунок тіла кредиту (4-та колонка розрахунку). На думку суду, такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Отже, банк безпідставно збільшував тіло кредиту за рахунок відсотків.
Унаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшувалося на суму необгрунтовано нарахованих та несплачених відповідачем відсотків за користування кредитом, не враховані в погашення боргу списані суми відсотків, однак фактично зазначені у виписці суми позичальником не витрачалися, а заборгованість по тілу кредиту не зменшувалась. Тому визначена банком заборгованість за простроченим тілом кредиту з урахуванням відсотків є необґрунтованою.
Крім цього, з виписки по розрахунковому рахунку ОСОБА_1 судом установлено, що відповідачкою за власною ініціативою за весь період кредитування внесено на погашення заборгованості по тілу кредиту та процентів за ставкою 2,5% місячних, розмір коштів, який є більшим від фактично отриманих нею кредитних коштів (а.с.4-19, 20-27). Таким чином, фактично отримані та використані кошти були повернуті позичальником добровільно, а тому позовна вимога про стягнення боргу по тілу кредиту задоволенню також не підлягає.
За таких обставин, у задоволенні заявленого позову слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з його недоведеністю, а понесені позивачем судові витрати у виді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на сторону позивача та їх не повертати.
Керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265, 282 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Липоводолинського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: вул. Грушевського, буд. 1Д м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення суду складено 26 жовтня 2022 року.

Суддя Д. В. Бутенко