Дата документу 13.04.2022 Справа № 310/2446/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/2446/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/819/22 Маринін О.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Першина Ігора Миколайовича на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу та інфляційних втрат, посилаючись на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року у справі № 310/9642/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину і застосовано до договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 наслідки недійсності нікчемного правочину, зобов`язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 418 901,01 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 4 893, 82 грн.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2020 року по даній справі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 056,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 54 500 грн., а всього на загальну суму 55 557,20 грн. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року змінено в частині правового обґрунтування підстав задоволення позову. Додаткове рішення від 05.02.2020 року змінено і визначено розмір компенсації судових витрат на правничу допомогу в розмірі 48 500 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року залишено без змін.

На виконання зазначених рішень суду позивачем отримано виконавчі листи на загальну суму 472 294,00 грн. і пред`явлено до примусового виконання до виконавчої служби.

На теперішній час заборгованість за виконавчими листами не погашена.

Зазначає, що станом на 22.03.2021 року, починаючи з 20.05.2020 року загальна сума 3% річних та інфляційних витрат внаслідок несплати відповідачем на користь позивача грошової суми в розмірі 472 294,00 грн. становить 37 913,75 грн., з яких 11 879,00 грн. - 3 % річних та 26 034,75 грн. - інфляційне збільшення боргу.

24.09.2021 року представником позивача були збільшені позовні вимоги в остаточному розмірі 55 874, 92 грн., з яких 13 461,00 грн. - 3% річних, 42 413,92 грн. - інфляційне збільшення.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача 55 874,92 грн., з яких 13 461,00 грн. - 3% річних, 42 413,92 грн. - інфляційне збільшення не сплаченого своєчасно боргу в розмірі 472 294,00 грн.

Відповідно до остаточного розрахунку представник позивача просить суд стягнути: суму 3 % річних в розмірі 11 913,00 грн. на суму боргу в сумі 418 901,00 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 33 751,93 грн. на суму боргу 418 901,00 грн., 3% річних в розмірі 1 379,00 грн. на суму витрат на правову допомогу - 48 500,00 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 3 907,77 грн. на суму витрат на правову допомогу - 48 500,00 грн., 3 % річних в розмірі 169,00 грн. на суму судового збору - 5 950 грн., інфляційне збільшення боргу в розмірі 479,41 грн. на суму на суму судового збору 5 950 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 879,00 грн. - 3% річних.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 193,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Першин І.М. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Посилання суду в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог зі стягнення 3% річних та інфляційних витрати на суму компенсації втрат на правничу допомогу та сплаченого судового збору на те, що такі витрати за своєю природою не є зобов`язанням є хибними та не ґрунтуються на вимогах закону. Судом до спірних правовідносин не були застосовані норми ст. 625 ЦК України. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити та стягнути судові витрати згідно остаточного розрахунку.

На зазначену апеляційну скаргу від представника відповідача адвоката Баранової О.П. надійшов відзив за змістом якго повністю підтримує висновки суду першої інстанції та ввжає щодо доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін,

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме: визнано удаваним договір дарування 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 визнавши цей договір договором купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895; встановлена нікчемність договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895; поновлено ОСОБА_4 пропущений строк на звернення із вимогами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; застосовано до договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 наслідки недійсності нікчемного правочину, зобов`язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 418 901 грн. 01 коп., що еквівалентно 15 000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 4 893,82 грн.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 056,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 54 500 грн., а всього на загальну суму 55 557,20 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року змінено в частині правового обґрунтування підстав задоволення позову. Додаткове рішення від 05.02.2020 року змінено і визначено розмір компенсації судових витрат на правничу допомогу в розмірі 48 500 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року залишено без змін.

Згідно з листа Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 14846 від 09.03.2021 року, станом на 10.03.2021 року заборгованість боржника ОСОБА_2 за виконавчими документами не погашена.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом..

Таким чином, сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, індексація внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 761/1617/15-ц, 6-284цс17.

Вказане узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, де вказано: «Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також вказаний правовий висновок застосований у постановах Верховного Суду від 03 березня 2021 року по справі № 130/2604/18, від 09 червня 2021 року по справі № 361/4822/18, від 21 квітня 2021 року по справі № 346/4771/16-ц

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виражена у гривні з визначенням еквівалента в іноземній валюті (418901,01 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України), то у спірних правовідносинах взагалі не підлягають нарахуванню інфляційні втрати. З цих підстав є і необгрутованими доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних, то судом першої інстанції встановлено.

Позивач просить стягнути суму 3% річних, яку він нарахував відповідно до наданого ним остаточного розрахунку, а саме: 11 913 грн. від суми 418 901,00 грн. (за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2021 року, які ОСОБА_2 було зобов`язано повернути ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням нікчемності договору купівлі-продажу), 169,00 грн. від суми 4 893,00 грн. (судовий збір, стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ), 1 379,00 грн. від суми 48 500 грн. (компенсація витрат на правничу допомогу, яка додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2020 року стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахування 3% річних, 11 913,00 грн. від суми 418 901,00 грн. (за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2021 року, які ОСОБА_2 було зобов`язано повернути ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням нікчемності договору купівлі-продажу) то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що таки вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.625 ЦК України.

Безпідставним є і вимоги, щодо нарахування 3% річних та інфляційного збільшення відповідно до ст.625 ЦК України на суми судового збору та компенсації витрат на правничу допомогу, оскільки зобов`язанням у спірних правовідносинах є саме повернення грошових коштів у розмірі 418 901,00 грн.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Першина Ігора Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 02 березня 2022 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко