УХВАЛА

13 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 343/2422/18

провадження № 61-3253ск22

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Вигодська селищна рада, про усунення перешкод у користуванні спільним заїздом та визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2022 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 14 лютого 2022 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на новий розгляд.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень, і ОСОБА_1 не порушено питання про поновлення цього строку, а лише зазначено, що копію постанови апеляційного суду отримано 14 березня 2022 року.

На підтвердження дати отримання ОСОБА_1 надала складену нею копію розписки про отримання копії судового рішення 14 березня 2022 року, яка

не може бути визнана судом як належний доказ, оскільки нею на підтвердження факту отримання копії судового рішення у суді першої інстанції, не додано копії розписки із відміткою суду.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати заяву про поновлення строку

на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести поважні підстави пропуску цього строку, надати належні докази на підтвердження вказаного.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі не зазначено повне найменування всіх учасників справи,

їх місце знаходження, а саме третьої особи - Вигодської селищної ради.

Як убачається із оскаржуваної постанови апеляційного суду, ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2021 року третю особу Шевченківську сільську раду замінено на її правонаступника - Вигодську селищну раду.

Натомість, у касаційній скарзі, замість Вигодської селищної ради, третьою особою зазначено Шевченківську сільську раду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій зазначити повне найменування всіх учасників справи, їх місце знаходження, а саме третьої особи - Вигодської селищної ради, та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Вказана касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки заявник не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду нову редакцію касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на яку (якій) подається касаційна скарга.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням

їй можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року,

та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 13 травня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення або, якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Бурлаков