1Справа № 335/5650/22 2/335/2594/2022
02 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Бородіної Е.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в обґрунтування позову вказавши наступне.
Позивач у період з січня 2020 року по квітень 2020 року відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 163,26 гривень, на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100931 від 01.08.2010 року, у нежитлове приміщення № 14, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, за відповідачем утворилася заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку, а також просив стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 гривні.
Ухвалою суду від 06.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, заперечень проти заочного розгляду справи не надійшло.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав.
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідачу у справі ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення № 14, загальною площею 90,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10).
01.08.2010 року між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 було укладено договір № 100931 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді у нежиле приміщення приміщення № 14, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-23).
Згідно з пунктом 1.1 Договору, теплопостачальна організація зобов`язалася відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору.
Згідно з додатком №1 до Договору „Теплопостачальна організація відпускає Споживачу теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 11,34 Гкал з додержанням визначених договором умов.
Згідно з п.5.1 Договору, облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом.
Згідно з п.6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до п.п. 6.3, 6.4 Договору, підставою для розрахунків Споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі. Споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.
На підставі укладеного договору позивач у період з січня 2020 року по квітень 2020 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 163,26 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заборгованість Відповідача перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію становить 163,26 гривні, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 33), та на час розгляду справи залишається не погашеною, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків (а.с.32).
Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості.
Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.
Статтею 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги визначено зокрема, що: житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості по отриманим послугам, які було надано позивачем у вищезазначене нежитлове приміщення, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 163,26 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 481 гривні, що підтверджується платіжним дорученням № 8424 від 16.08.2022 року (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 233, 247, 263-265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за договором № 100931 від 01.08.2010 року за період з січня 2020 року по квітень 2020 року у розмірі 163 гривні 26 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 гривні 00 копійок, а всього 2 644 (дві тисячі шістсот сорок чотири) гривні 26 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: В.В.Калюжна