ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 702/383/21
Провадження № 22-ц/821/1416/22
Категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»

представник позивача: адвокат Бадах Сергій Миколайович

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» - адвоката Бадаха Сергія Михайловича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2022 року (ухваленого в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Позарецької С.М., повний текст судового рішення виготовлений 14 липня 2022 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

13 липня 2021 року представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс» - адвокат Бадах С.М. звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року матеріали цивільної справи передано на розгляд Придніпровському районному суду м. Черкаси.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 12 грудня 2014 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № , відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 69489,07 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено. При цьому, право вимоги було передано на загальну суму 83 753, 70 грн., яка складається з: кредиту (тіло) 66 328, 24 грн. та нараховані доходи 17 425, 46 грн.

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого останній набув право вимоги кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором, про що ОСОБА_1 повідомлено письмово.

Товариство вказує, що разом з повідомленням про відступлення прав вимоги ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості, відповідно до якої останньому було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів, але не пізніше 18 березня 2019 року або зв`язатись з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.

Позивач вказує, що заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 не сплачена і розмір її за період з 12 квітня 2016 року по 12 грудня 2019 року складає 62 417,78 грн., з яких: сума кредиту 52 111, 76 грн., проценти за користування кредитом 9, 98 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України (за період з 29 січня 2019 року по 24 червня 2021 року) інфляційні 6 540, 04 грн. та 3% річних 3 756,00 грн.

З метою захисту своїх прав ТОВ «ФК «Прайм Альянс» вимушено було звернутись до суду із відповідним позовом та просило суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року у розмірі 62 417,78 грн. та понесені судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2022 року позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року: заборгованість по тілу кредиту 18 509, 27 грн., інфляційні 2 783, 96 грн., 3% річних- 1329, 62 грн., а всього 22 622, 85 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що хоча позивачем пропущені строки позовної давності, втім, з урахуванням позиції ВС, що викладена у постановах від 07 червня 2017 року (справа №923/1233/15), 06 червня 2018 року (справа №640/10523/16-ц), 08 лютого 2019 року (справа №904/3280/18) заборгованість існує у розмірі основного боргу по тілу кредиту 18 509, 27 грн. за період з 29 січня 2019 року по 24 червня 2021 року, яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. відповідно до ст. 625 ЦК України, інфляційні втрати складають 2783, 96 грн., 3% річних 1329,62 грн., які мали місце у період часу з 01 січня 2019 року по червень 2021 року включно. На думку суду, саме такі нарахування підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 05 вересня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»,вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прийняте із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при недостатньо повному з`ясуванні всіх обставин справи, просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнитив повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано та прийнято до уваги, що ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» дізналось про порушення кредитних зобов`язань лише з моменту переходу права вимоги компанії, тобто з моменту укладення Договору факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року.

Факт направлення ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення заборгованості в межах дії кредитного договору, на думку скаржника, змінило строк виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим останній вважає, що строки позовної давності повинні обчислюватися по закінченню пільгового періоду у 30 календарних днів з моменту направлення вимоги. Тобто, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» має право стягнути із ОСОБА_1 часткову заборгованість в межах трьохрічного періоду, а саме з 12 квітня 2016 року по 12 грудня 2019 року.

Крім того, скаржник звертає увагу, що суд при розрахунку основного боргу, не врахував платіж у розмірі 1158,98 грн. від 12 листопада 2019 року та, як наслідок, здійснив неправильний розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

12 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, згідно із яким ПАТ «ОТП Банк» надав, а позичальник отримав грошові кошти у розмірі 69489,07 грн. у тимчасове користування на 60 місяців з 12 грудня 2014 року по 12 грудня 2019 року, зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 0,01 % річних. Згідно графіку платежів, позичальник мав здійснювати повернення кредиту, починаючи з 12 січня 2015 року по 12 грудня 2019 року, щомісячно 12 числа по 1158,41 грн. (том 1, а.с. 6-8).

Встановлено, що умовами договору про надання споживчого кредиту № від 12 грудня 2014 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 не передбачено припинення зобов`язань внаслідок його порушення.

Із заяви на видачу готівки №5 від 12 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «ОТП Банк» для отримання готівки в сумі 61 768,06 грн. (том 1, а.с. 8).

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016р., відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року (том 1, а.с. 9-13).

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року (том 1, а.с. 16-20).

Відповідно до вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про погашення кредитної заборгованості №О/18/02/19/4345 від 18 лютого 2019 року на адресу ОСОБА_1 , товариство вимагає погашення заборгованості у розмірі 83753, 69 грн., не змінюючи строків виконання договірних зобов`язань. При цьому, судом встановлено, що даних про отримання боржником такої вимоги, немає (том 1, а.с. 23).

За даними довідки, що надана позивачем, заборгованість відповідача станом на 24 червня 2021 року складає 83753, 70 грн., яка складається з наступного: борг за кредитом (тіло) 66 328, 24 грн., проценти за користування кредитом 17425, 46 грн. (том 1, а.с. 27).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18.05.2018).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №.

Відповідно до п. 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору № від 12 грудня 2014 року позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання за кредитним договором не пізніше 12 грудня 2019 року. При цьому, погашення мало відбуватись щомісяця в дату платежу згідно зі встановленим графіком платежів.

Пунктом 3.3. кредитного договору № від 12 грудня 2014 року Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі.

На цій підставі, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за спірним кредитним договором, а саме у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року у розмірі 83 753, 70 грн.

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за Кредитним договором № від 12 грудня 2014 року.

З метою належного виконання зобов`язання ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01 березня 2019 року направило ОСОБА_1 вимогу від 18 лютого 2019 року про необхідність погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України, якою ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання даної вимоги, але не пізніше ніж до 18 березня 2019 року або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.

Станом на 12 грудня 2019 року (строк закінчення кредитного договору) вимоги позивача не виконані, залишок заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за період з 12 квітня 2016 року по 12 грудня 2019 року становить 52 121,74 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, при цьому враховуючи позицію ВС, що викладена у постановах від 07 червня 2017 року (справа №923/1233/15),06 червня 2018 року (справа №640/10523/16-ц), 08 лютого 2019 року (справа №904/3280/18) заборгованість існує у розмірі основного боргу по тілу кредиту 18 509, 27 грн. за період з 29 січня 2019 року по 24 червня 2021 року, яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Доводи позивача в апеляційній скарзі по суті зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування в даній справі строків позовної давності, оскільки, на думку заявника апеляційної скарги, перебіг позовної давності розпочався після спливу пільгового строку від наданої відповідачу вимоги від 18 лютого 2019 року.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 січня 2021 року у справі № 711/5355/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Є.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

При вирішенні справи встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис від 13 березня 2020 року про стягнення з позичальника боргу за кредитним договором № від 12 грудня 2014 року у сумі 83 753,70 грн. був здійснений з порушенням строків позовної давності, оскільки вже станом на перше відступлення права вимоги, тобто станом на 13 червня 2016 року, існувала заборгованість у вказаному розмірі, і відповідно право на примусове стягнення вказаного боргу виникло ще в червні 2016 року. Суд визнав обґрунтованими доводи сторони позивача про те, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України і становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин.

Відповідно до положень статей 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно, заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року (справа №923/1233/15) та в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 року (справа №640/10523/16-ц), від 08.02.2019 року (справа №904/3280/18).

Колегія суддів вважає, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18).

Таким чином, укладаючи 29 січня 2019 року Договір факторингу № 29/01/19-2, позивач ознайомився з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і був обізнаний про строк прострочення виконання зобов`язань та можливий ризик застосування позовної давності.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Врахувавши вказані обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено та не враховано обставини, встановлені у справі №711/5355/20, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи, внаслідок чого прийнято необґрунтоване рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 , внаслідок спливу строків позовної давності.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано з постановленням нового, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», тому судові витрати в суді першої та апеляційної інстанції слід залишити за позивачем - ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» - адвоката Бадаха Сергія Михайловича - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 липня 2022 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко