КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року місто Київ

Справа 760/21604/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9763/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Желепи О.В., суддів:Кравець В.А., Мазурик О.Ф., за участю секретаря Ковальової В.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року (у складі судді Коробенко С.В.,) про залишення позову без розгляду

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним та його скасування,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , нотаріально посвідчений 13 грудня 2016 року та зареєстрований під № 934 .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві про визнання заповіту недійсним та його скасування залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що ухвала прийнята за не повного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, ст.ст. 130, 223, 257 ЦПК України, що призвело до постановления помилкової ухвали.

Зазначає, що скаржник не отримував судові повістки про виклик до суду для участі в судовому засіданні на 07 червня 2022 року. Також вказує, що представник позивача дізналась про судове засідання призначене на 07 червня 2022 року лише 06 червня 2022 року. Оскільки у представника позивача було призначено судове засідання в кримінальній справі в іншому суді нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу сторонами по справі подано не було.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду 01 листопада 2022 року сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до апеляційного суду заяву в якій просив про розгляд справи без участі відповідача.

Представник ОСОБА_1 адвокат Маслей І.М. просила про відкладення розгляду справи через неможливість прибути до суду ОСОБА_1 , та відсутності в неї повноважень брати участь в судових засіданнях без присутності позивача.

Колегія суддів, керуючись ч.2 ст. 372 ЦПК України ухвалила розглянути апеляційну скаргу за відсутності сторін.

З огляду на те, що рішення в даній справі ухвалено за відсутності учасників справи, датою його ухвалення , відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України , є дата складання повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник Маслей І.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, втретє не з`явилися в судове засідання, призначене на 07 червня 2022 року, і від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, наданим суду доказам та вимогам процесуального права, з огляду на наступне.

Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом зазначених вище процесуальних норм, правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання, за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, або не повідомив про причини неявки та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Право суду на залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе й у разі наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, за умови, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом, ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження.

Трьома поспіль судовими засіданнями у даній справі, в які позивач не з`явився, були судові засідання призначені на 14 квітня 2021 року, 08 листопада 2021 року та 07 червня 2022 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача подавав відповідні клопотання про відкладання розгляду справи на 14 квітня 2021 року, 08 листопада 2021 року та 07 червня 2022 року.

Так, 14 квітня 2021 року представник позивача просив перенести розгляд справи, у зв`язку з позитивним тестом на COVID-19 та перебуванням з 05 квітня 2021 року на самоізоляції з метою не поширення хвороби серед учасників справи (а.с. 174-177).

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2021 року представник позивача подав клопотання про відкладання розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесу, зокрема у Київському апеляційному суді по справі № 257/49934/21-к (а.с.185-186).

Як вбачається з матеріалів справи, що 07 червня 2022 року представник позивача подав клопотання про відкладання розгляду справи, що призначений на 07 червня 2022 року о 12 годині через участь у судових засіданнях у Київському апеляційному суді об 11 годинні 30 хвилин по справі № 757/6298/22-к та об 11 годині 40 хвилин по справі № 757/9551/22-к (а.с.183-184).

Отже, представник позивача повідомив про причини неявки в судові засідання.

Згідно ч.5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, законодавець визначає, що повторна неявка, що дає можливість суду залишити позов без розгляду має бути без поважних причин або коли позивач взагалі не повідомив про причини неявки.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вартая проти Грузії» (заява № 10978/06) відмова суду перенести засідання за клопотанням адвоката та розгляд справи без захисника є порушенням ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вартая проти Грузії» та рішень Верховного Суду у справах у № 147/1210/18, № 741/1852/17, № 336/5225/18, зайнятість представника в іншому судовому засіданні є поважною причиною неявки. Розгляд справи та винесення рішення у даному випадку порушує право Відповідача на справедливий суд, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Проте, залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що причини неявки представника позивача до суду мали місце з поважних причин.

Крім того, колегіє суддів встановлено, що матеріалами справи повністю підтверджуються доводи апеляційної скарги в частині не належного повідомлення позивача про судове засідання, призначене на 07 червня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що судові повістки про судові засідання, призначені на 14 квітня 2021 року та 08 листопада 2021 позивач та представник позивача отримали за правилами визначеними ст.130 ЦПК України.

Належним повідомленням про час та місце розгляду справи є розписка адресата про одержання судової повістки з поміткою про дату її вручення (а.с. 149-150, 182-184).

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що вона не отримувала судові повістки про виклик до суду . Також вказує, що представник позивача дізналась про судове засідання призначене на 07 червня 2022 року лише 06 червня 2022 року випадково у другій половині дня за допомогою мобільного додатку «Засідання». Враховуючи той факт, що в країні військовий стан з 24 лютого 2022 року та реєстр судових рішень не функціонував до 20 червня 2022 року як і сайти районних суддів по всій країні та сервіси «Стан розгляду справ» та «Список призначених справ до розгляду», самостійно дізнатися дату призначеного судового засідання дистанційно було неможливим. Позивач проживає в м. Херсон, який знаходиться під окупацією.

Відповідно до ч. 5 с. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Верховний Суд у постанові 26 березня 2020 року у справі № 826/8041/18 наголосив на тому, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб.

Апеляційним судом перевірено матеріали справи та встановлено відсутність у них розписки позивача та представника позивача про одержання судової повістки з поміткою про дату її вручення, що унеможливлює встановлення судом факту про належне та своєчасне повідомлення сторін про проведення судового засідання, що призначене на 07 червня 2022 року.

Матеріалами справи не спростовано доводи апеляційної скарги про те, що про дату судового засідання, яке було проведено 07 червня 2022 року, адвокат позивача дізналась на передодні судового засіданні, а відповідно не мала достатньо часу врегулювати можливість відкладення розгляду іншої кримінальної справи, з огляду на те, що в даній справі вже мала місце її повторна неявка.

Отже, апеляційний суд встановив, що матеріалами справи не доведено виконання судом вимог ч.5 ст. 128 та ст.130 ЦПК України щодо вручення судової повістки учаснику справи.

З огляду на викладене, колегія суддів встановила, що висновок суду про належне повідомлення позивача про розгляд справи не відповідає фактичним обставинам справи та наявним в ній доказам.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на "розгляд" спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином апеляційний суд констатує, що за обставинами даної справи є достатні правові підстави вважати, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму, що позбавляє позивача права на захист та змушує вживати додаткових заходів з метою отримати належний правовий захист та відновлення свого порушеного права.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи те, що судом першої інстанції визнано встановленими ті обставини, які не були доведеними, а також порушено норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик