Справа № 450/3172/22 Провадження № 2/450/1637/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Яресько Тараса Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про (предмет спору) визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно стягнутих коштів, -

суд постановив таке рішення:
підстава позову (позиція позивача):
Представник позивача звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з даним позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 28 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 52681 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №516010948 від 05.09.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 49679,61 грн., право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договорів про відступлення права вимоги, та стягнення з ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 85403,21 грн. в порядку повернення безпідставно стягнутих коштів.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що даний виконавчий напис вчинений неправомірно, з порушенням вимог законодавства, а саме, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, а тому він підлягає визнанню в судовому порядку таким, що не підлягає до виконання, а також, підлягають поверненню безпідставно стягнуті в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за таким виконавчим написом кошти.

В обґрунтування позову представник позивача покликається на те, що заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. були відсутні правові підстави (умови) для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки кредитний договір, на якому вчинено виконавчий напис не посвідчений нотаріально, жодних документів про наявність у позивача перед відповідачем заборгованості, останній позивачу не скеровував, що є суттєвим порушенням прав позивача. При вчиненні виконавчого напису ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не було надано нотаріусу документів, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання, а тому вищевказана сума заборгованості не є безспірною. Зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом без наявності усіх необхідних для вчинення таких написів документів, перелік яких передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Оскаржуваний виконавчий напис пред`явлений стягувачем до примусового виконання, за яким приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. 10.11.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63559509, а також 18.11.2020 року у ВП № 63559509 приватним виконавцем винесено дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, які ним скеровані ТзОВ «Спільне українсько канадське підприємство «РосанПак», за місцем роботи позивача, яке збереглось за мобілізованим, та у ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем несення позивачем служби, тобто розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису. Зазначає, що незаконність дій приватного виконавця призвела до неконтрольованого стягнення з позивача з двох місць працевлаштування безпосередньо стягувачу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» значної суми коштів. Так, ТзОВ «Спільне українсько канадське підприємство «РосанПак» по ВП №63559509 стягнено з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису грошові кошти в сумі 28532,56 грн., а загальний розмір стягнутих ІНФОРМАЦІЯ_2 коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 та перерахованих в користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» складає 56870,65 грн.

Таким чином, загальна сума коштів, які були неправомірно стягнуті з позивача на підставі оскаржуваного виконавчого напису від 28.09.2020 року №52681 по виконавчому провадженню №63559509 становить 85403,21 грн., що підтверджується долученими до матеріалів позовної заяви довідками.

Відтак з позивача стягнуто грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому у зв`язку з безпідставним стягненням коштів по виконавчому документу (напису нотаріуса), який не підлягає виконанню, вказані кошти підлягають поверненню. З цих підстав просить позовні вимоги задоволити, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Розгляд справи просить здійснювати у відсутності сторони позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Копії позовної заяви та долучених до позову документів скеровано позивачем відповідачу та третім особам, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями накладних.

Позиція відповідача: відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення електронного повідомлення, яке згідно довідки про доставку електронного листа ним було отримано.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України без поважних причин.

Позиція третіх осіб:
Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення електронного повідомлення, яке згідно довідки про доставку електронного листа ним було отримано, пояснень до суду не скеровував.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович належним чином повідомлявся про розгляд справи, пояснень до суду не скеровував.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 06.10.2022 року ухвала про відкриття провадження та призначення справи до розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис від 28.09.2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 52681, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за отримання кредиту за Кредитним договором №516010948 від 05.09.2019 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року.

Сума заборгованості за кредитним договором складає 49679,61 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 14799,68 грн.;

- прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 25792,64 грн.;

- строкова заборгованість за штрафами і пенями 9087,29 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом становить 50879,61 грн.

При вчиненні вказаних нотаріальних дій нотаріус керувався ст. ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 10.11.2020 року відкрито виконавче провадження ВП №63559509 про примусове виконання виконавчого напису №52681, виданого 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 50879,61 грн., стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 5087,96 грн., а також витрат виконавчого провадження у розмірі 903,00 грн. 18.11.2020 приватним виконавцем Пиць А.А. у ВП № 63559509 винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «РосанПак» та у ІНФОРМАЦІЯ_1 , на адресу яких вищевказані постанови скеровано.

Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 10 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) було вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Зокрема, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 на час його застосування, а саме, 28.09.2020 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу»,

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, а саме, 28.09.2020 року, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до кредитного договору №516010948 від 05 вересня 2019 року, оскільки такий нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржуваний позивачем виконавчий напис від 28.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №52681, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору, а на Кредитному договорі №516010948 від 05.09.2019 року, укладеному з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Про укладення вищевказаних договорів відступлення прав вимоги за Кредитним договором №516010948 від 05.09.2019 року, позивач повідомлений не був, та не отримував жодних повідомлень та вимог від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та/або від приватного нотаріуса про наявність заборгованості з визначеною грошовою вимогою, яка підлягає виконанню, та необхідність її погашення.

Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчих написів нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» є безспірним. Доказів протилежного відповідачем не представлено. Так, відповідачем та третіми особами не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваної суми, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами.

Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, 28.09.2020 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, стягнена за виконавчим написом сума заборгованості є спірною, а отже, такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Згідно з позицією, викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Судом встановлено, що 18.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Пиць А.А. у ВП № 63559509 винесено дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-канадське підприємство «РосанПак» та у ІНФОРМАЦІЯ_1 , на адресу яких вищевказані постанови скеровано.

Так, станом на 04.10.2022 року ТзОВ «РосанПак» за постановою від 18.11.2020 року у ВП №63559509 утримано з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» грошові кошти в сумі 28532,56 грн., що стверджується листом від 04.10.2022 року №232.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.09.2022 року та довідки про розмір стягнутих коштів, загальний розмір стягнутих коштів із доходу військовослужбовця ОСОБА_1 згідно виконавчого провадження №63559509 від 18.11.2020 року та перерахованих на користь ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» становить 56870,65 грн.

Таким чином, загальна сума коштів, стягнених з позивача у виконавчому провадженні №63559509 від 18.11.2020 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. 28.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №52681, становить 85403,21 грн., які були перераховані безпосередньо стягувачу ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Випадком відпадіння підстави набуття (збереження) є визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Таким чином, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 85403,21 грн., які стягнені з позивача ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, що визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, а також у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20.

Згідно ст. 12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача є обгрунтованими, у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та не дотримано інші умови, необхідні для вчинення даної нотаріальної дії, а відтак оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай О.С. 28.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №52681, не підлягає виконанню, а кошти набуті відповідачем за таким виконавчим написом є безпідставно набутими та підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1984,80 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Перевіривши на відповідність вимогам ст.137 ЦПК України документи, пов`язані з витратами на правову (правничу) допомогу, надані представником позивача, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вказаної вимоги, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивача надані належні докази, зокрема Договір про надання правничої (правової) допомоги від 08.02.2022 року №22034, Додаток №3 до договору №22034 від 08.02.2022 року про надання правничої (правової) допомоги від 21.07.2022 року, копію ордеру серії АІ №1288180 від 05.10.2022 року на надання правничої (правової) допомоги згідно договору від 80.02.2022 року №22034 у Пустомитівському районному суді Львівської області, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №8815/10, виданого ОСОБА_2 , копію акту приймання передачі послуг №1 від 05.10.2022 року, а саме, надання правової допомоги щодо складення та подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса та копію розрахункової квитанції від 05.10.2022 року №05/10/22 про отримання гонорару в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 Договору від 08.02.2022 року №22034 про надання правничої (правової) допомоги розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Як вбачається з п. п. 2, 3 Додатку №3 до договору №22034 від 08.02.2022 року про надання правничої (правової) допомоги від 21.07.2022 року, вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 10000,00 грн. Оплата здійснюється шляхом 100% авансування та повинна бути сплачена до подачі підготовлених процесуальних документів до суду. Підтвердженням отримання гонорару від клієнта є розрахункова квитанція.

Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі та додатку до Договору у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Суд з огляду на умови договору про надання правничої (правової) допомоги та Додатку №3 до договору №22034 від 08.02.2022 року, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах позивача, дійшов висновку, що витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 10000,00 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Відтак, суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на правничу (правову) допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, є підставою для відшкодування позивачу витрат на правничу (правову) допомогу в зазначеному розмірі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 351-354 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги представника позивача, адвоката Яресько Тараса Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно стягнутих коштів, задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської областіГорай Олегом Станіславовичем28.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №52681, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №516010948 від 05.09.2019 року, укладеним з ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 49679,61 грн. та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1200,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 85403 (вісімдесят п`ять тисяч чотириста три) гривні 21 коп., стягнутих за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської областіГорай Олегом Станіславовичем28.09.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за №52681, в межах виконавчого провадження ВП №63559509.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 коп. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 10000,00 (десять тисяч) гривень витрат на правничу (правову) допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», , юридична адреса 02094, м. Київ, б. Верховної Ради, буд.34 офіс 511.

Третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської областіГорай Олег Станіславович, 10008 Житомирська область, м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 35.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович, 79053, Львівська область, м. Львів, вул. Перфецького, 2-А, офіс 256.

СуддяД. А. Кукса