Справа № 168/578/22
Провадження № 2-о/168/37/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2022 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області, головуючий суддя Малюта А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Сереховичівської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , встановлення над ним опіки та призначення заявника ОСОБА_1 його опікуном.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями 27 жовтня 2022 року головуючим суддею визначено суддю Малюту А.В.

Відповідно до частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу. Перевіривши вищезазначену заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, суддя доходить до такого висновку.

Дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання положень статей 175, 177, 297 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

З поданої заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 у с.Синове Ковельського району Волинської області.

Відповідно до частини 1 статті 60 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частинами 2, 3 статті 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. За змістом частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу. Так, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника). Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що заявник просить визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити його опікуном над ОСОБА_2 . Проте зміст заяви ОСОБА_1 не містить даних, що органом опіки та піклування таке подання виносилось, хоча вимога з даного питання пред`явлена. До заяви не додано відповідного подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою ОСОБА_2 . При тому, що наявність такого подання є обов`язковим для ухвалення судом рішення за результатами розгляду заяви про визнання фізичної особи недієздатною. Всупереч вищезазначеним вимогам закону до заяви не додано доказів того, що заявник ОСОБА_1 звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Окрім того, заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у статті 175 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться у статті 297 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною 3 статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Заявником ОСОБА_1 зазначено в заяві, що ОСОБА_2 не може в повній мірі розуміти свої дії та керувати ними, перебуває на постійному диспансерному обліку у лікаря. ОСОБА_1 долучив висновок № 133 від 05 липня 2022 року лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за ОСОБА_2 та довідку МСЕ серії ВЛН № 016065 від 03 квітня 2002 року про другу групу інвалідності з дитинства ОСОБА_2 . З наданих заявником документів вбачається, що догляд за ОСОБА_2 здійснює його матір ОСОБА_3 .

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби. Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві. В порушення зазначених вимог процесуального закону, заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_2 психічних захворювань, які діагностовано лікарями та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою (27 жовтня 2022 року), а саме: виписки із історії хвороби психіатричних закладів (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах тощо. У заяві також не вказано, чи перебуває ОСОБА_2 на обліку у психіатра та в якому медичному закладі, на час звернення заявника з дійсною заявою до суду та чи були звернення до лікаря психіатра, що є необхідним для призначення судової психіатричної експертизи та витребування медичної карти за місцем перебування на обліку у психіатра. Суд лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу і відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - одної з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною. Призначення такої експертизи тільки на підставі заяви про визнання особи недієздатною без достатньо обґрунтованих припущень про наявність у ОСОБА_2 душевної хвороби станом на день розгляду заяви, буде порушенням прав, гарантованих йому частиною 2 статті 28 та частиною 1 статті 64 Конституції України.

Окрім того, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

З 01 вересня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого виключено пункт 9 частину 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справлявся за подання до суду заяви про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Водночас, статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частини 2 статті 299 ЦПК України за рахунок держави у справах про визнання фізичної особи недієздатною відносяться саме витрати пов`язані із розглядом справи. Натомість, Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна. До переліку заяв, за подання яких не справляється судовий збір, передбаченого частиною 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна не входить. Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить положення про пільги щодо сплати судового збору за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна. Згідно вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на дату звернення з цією заявою до суду становить 496.20 грн. За вказаних обставин, заявнику ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у розмірі 496.20 грн. або подати докази, що підтверджують звільнення його від сплати судового збору. (Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів ГУК у Волин.об/смт Ст.Вижівка/22030101 , Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371 , Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) , Код банку отримувача (МФО) 899998 , Рахунок отримувача UA0003544 , Код класифікації доходів бюджету 22030101). Оригінал платіжного документа про сплату судового збору необхідно надати суду.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Частиною п`ятою статті 95 ЦПК України передбачено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Тому суддя висновує,що при таких обставинах дану заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для її усунення.

Керуючись статтями 175-177, 185,260,297 ЦПК України,

суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Сереховичівської об`єднаної територіальної громади Ковельського району Волинської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що в разі її невиконання у відповідності до пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А. В. Малюта