КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-вк/824/79/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 824/51/22

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Ящук Т.І., за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U. (Королівство Іспанія), яка подана представником Гаврилюк Мариною Вадимівною, про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року

у справі за позовом одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» про стягнення коштів,

встановив:

Рішенням Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 стягнуто з ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21 612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару та встановлені законом відсотки, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги ( 25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти; 1508 євро 90 євроцентів збору на арбітражне судочинство.

01 червня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» - адвоката Гаврилюк М.В. про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10.12.2019 року у справі № 1/18, в якій просить надати дозвіл на примусове виконання вказаного рішення про стягнення з ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару, відсотків, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги ( 25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти; 1508 євро 90 євроцентів збору на арбітражне судочинство; видати виконавчий лист про стягнення з ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21 612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару, відсотків, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги (25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти; 1508 євро 90 євроцентів збору на арбітражне судочинство.

Заяву обґрунтовано тим, що 02 лютого 2017 року між Компанією з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U.) та ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» було укладено Контракт № 05022017, відповідно до п. 1.1 якого продавець (Позивач) продає, а покупець (Відповідач) придбаває фрукти, овочі (товар). У п.10.2 Контракту міститься арбітражне застереження, відповідно до якого, якщо сторони не прийдуть до мирного урегулювання, суперечки підлягають розгляду арбітражним судом в країні позивача відповідно до правил арбітражного суду країни позивача. Рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для всіх сторін.

10 грудня 2019 року Арбітражним судом Альмерії у складі Гільєрмо Мойа Кордеро по справі № 1/18 було ухвалено рішення про стягнення з ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»:

- грошової суми в розмірі 21 612,33 євро за неоплачені рахунки за поставку товару;

- штрафу за затримку в оплаті, а саме: відсотків, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги (25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати відповідач має сплатити відсотки, встановлені за законом, плюс два пункти.

Рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року є остаточним і обов`язковим для сторін. Вказане рішення в добровільному порядку відповідачем не виконано. У зв`язку з цим виникла необхідність звернутися до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії на території України.

Вказує, що у розпоряджувальній частині рішення вказано, що відповідач повинен сплатити на користь позивача штраф за затримку в оплаті у сум, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги (25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати відповідач має сплатити відсотки, встановлені за законом, плюс два пункти.

У запереченнях на вказану заяву представник ТОВ «Торговий дім «Світ-Агро» - Ялов О.О. просить відмовити Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U.) у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року у справі N 1/18.

Посилається на те, що відповідно до п.п. 10.1., 10.2., 10.3. Контракту №05022017 купівлі-продажу від 02.02.2017 року, що був укладений між ТОВ «ТД «Світ-Агро» та Компанією з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.», сторонами було погоджено та укладено арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження, викладеного в п. 10 контракту. Так, відповідно до п. 10 контракту всі розбіжності, які виникають внаслідок або в зв`язку з цим договором, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами. Якщо сторони не можуть дійти згоди, то дана розбіжність повинна бути вирішена арбітражним судом в країні позивача відповідно до арбітражних правил арбітражної організації країни позивача. Рішення арбітражної організації є остаточним і обов`язковим для обох сторін. Витрати, пов`язані з арбітражем повинні бути оплачені стороною, що програла якщо інше не вирішено арбітражною організацією. Мова арбітражного розгляду англійська. Суд в складі одного арбітра.

Згідно з Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень ( Нью-Йорк, 1958 рік) передача спору до арбітражу вимагає однозначного волевиявлення сторін щодо цієї передачі із зазначенням органу, який буде здійснювати розгляд цих спорів.

Однак, погоджене сторонами арбітражне застереження не містить чіткого визначення органу, який уповноважений вирішувати спори між сторонами, з огляду на що не дає можливості визначити дійсне однозначне волевиявлення сторін на передачу спору конкретному арбітражу.

З огляду на те, що арбітражне застереження, передбачене п. 10 Контракту, не визначає Арбітражний суд Альмерії в якості арбітражного суду, який вправі вирішувати спори між сторонами, а також з огляду на заперечення компетенції цього суду з боку ТОВ «ТД «Світ-Агро» під час вирішення справи по суті, таке арбітражне застереження не відповідає вимогам Регламенту Арбітражного суду Альмерії, та, в свою чергу, не дає можливості визначити дійсне однозначне волевиявлення сторін щодо передачі на вирішення спору саме до цього суду.

Відсутність в арбітражному застереженні назви арбітражної установи, а також відсутність чіткої інформації про місцезнаходження арбітражу не дає можливості визначити, до якого саме арбітражу має звертатися сторона. Наведене свідчить про неможливість виконання арбітражного застереження, позаяк відсутня можливість установити намір сторін щодо арбітражного механізму вирішення спору та компетентного органу для його вирішення.

Звертає увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16, який уточнив висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16.

Таким чином, арбітражне застереження, передбачене п. 10 Контракту, не може бути виконаним у зв`язку з відсутністю можливості установити намір сторін щодо арбітражного механізму вирішення спору та компетентного органу для його вирішення, а також у зв`язку з відсутністю в арбітражному застереженні назви арбітражної установи та чіткої інформації про місцезнаходження арбітражу.

Стверджує, що зміст Контракту не містить дійсного арбітражного застереження, яке містить волевиявлення сторін передати даний спір на розгляд саме Арбітражного суду Альмерії та здійснювати арбітражний розгляд у відповідності до юридичних правил, встановлених Арбітражним судом Альмерії. Крім того, зміст Контракту не визначає чітко конкретну арбітражну (судову) установу, яка буде здійснювати розгляд спорів, а відсилає до арбітражного суду країни позивача та здійснення розгляду спорів відповідно до арбітражних правил арбітражної організації країни позивача, що унеможливлює встановити реальний намір сторін відносно арбітражного механізму вирішення спору та компетентного органу для його вирішення.

Зазначає, згідно з інформацією, викладеною на сайті Торгової палати Альмерії http://camaradealmeria.es та зазначеною у Повідомленні Арбітражного суду Альмерії, Арбітражний суду Альмерії здійснює розгляд справ згідно процедурних правил Іспанського арбітражного суду (надалі - Регламент суду). Вказує, що регламент суду встановлює чіткий порядок та умови передання спору на розгляд відповідного арбітражу, розгляд спору підпорядковує правилами та процедурами, регламенту, встановленими судом, натомість арбітражне застереження згідно Контракту не містить вищезазначених встановлених вимог, що унеможливлює встановити реальну волю сторін на передачу спору між сторонами саме до Арбітражного суду Альмерії та встановити компетентність Арбітражного суду Альмерії щодо спору між сторонами, який виник на підставі Контракту №05022017 купівлі-продажу від 02.02.2017 року.

В судовому засіданні представник Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U.) Гаврилюк М.В. підтримала заяву, просила її задовольнити, надати дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18.

Представник ТОВ «Торговий дім «Світ-Агро» - Ялов О.О. просив відмовити у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18, посилаючись на доводи, викладені у запереченнях на заяву.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародних комерційних арбітражів в Україні визначені Главою 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу на території України врегулюванні статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року (далі - Конвенція), та Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 цього ж Закону.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Статтею 478 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Виходячи зі змісту викладених норм, при вирішенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність вищевказаних обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно зі статтею II Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж усі або будь-які спори, що виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-яким конкретним договірним або іншим правовідношенням, об`єкт якого може бути предметом арбітражного розгляду. Термін «письмова угода» включає арбітражне застереження в договорі, або арбітражну угоду, що підписана сторонами, або що міститься в обміні листами або телеграмами.

У постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 824/116/21 Верховний Суд зазначив, що арбітражна угода володіє позитивним і негативним ефектом: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який відноситься до обсягу арбітражного угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав на використання судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним на вирішення спору за умови відсутності укладеної між сторонами подібної арбітражної угоди.

Відповідно до принципу «competence-competence» арбітражний суд наділений повноваженнями вирішувати питання, чи має він компетенцію на розгляд того чи іншого спору між сторонами арбітражного застереження.»

З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2017 року між ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» (покупець) та Компанією з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U.) (продавець) було укладено Контракт № 05022017 купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1.1 Контракту № 05022017, продавець (Позивач) продає, а покупець (Відповідач) придбаває фрукти, овочі (товар).

Кількість та номенклатура товару встановлюється у Специфікаціях на постачання товару, які є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.2 Контракту).

Згідно з п. 2.1 Контракту, продавець несе відповідальність за якість проданого товару протягом всього терміну придатності за умови дотримання Покупцем умов зберігання Товарів. У випадку, якщо поставлений товар виявиться дефектним з вини Продавця, Продавець зобов`язаний замінити товар на новий або відшкодувати його вартість протягом 30 календарних днів або здати його на знищення відповідно до діючого законодавства України. Всі витрати з заміни або зниження товару та відшкодування мита бере на себе Продавець.

Пунктом 4 Контракту визначено, що валюта платежу - євро €. Покупець виконує 100% передоплату. Форма платежу - прямий банківський переказ.

Відповідно до п. 5 Контракту, товар постачається за графіком, погодженим Сторонами відповідно до Специфікацій, невід`ємною частиною цього Контракту. Датою відвантаження Товару вважати дату, проставлену у CMR. Продавець зобов`язаний виконати відвантаження Товару відповідно до графіку, погодженого Сторонами у Специфікаціях до цього контракту.

Згідно з п. 7 Контракту, товар вважається прийнятим за кількістю відповідно до CMR, та за якістю згідно сертифікату якості виробника. У випадку невідповідності Товару за кількістю/якістю висновок незалежного першокласного сюрвейера. (SGS та подібного) буде підставою для виставлення претензій із заміни/допостачання Товару або відшкодування. Витрати з проведення експертизи та заміни невідповідного Товару - за рахунок винуватої Сторони.

Відповідно до п. 8.1 Контракту, у випадку постачання неякісного/недопостачання Товару Продавець повинен протягом 60 робочих днів з моменту виставлення претензії за власний рахунок допoстaвити/замінити Товар належним або повернути грошові кошти в сумі непоставленого/неякісного Товару. Вивезення неякісного Товару за рахунок продавця.

Продавець зобов`язується оплатити Покупцю неустойку у розмірі 0,2% від вартості неякісного Товару за кожен день протягом строку, коли виконувалася заміна неякісного Товару (п. 8.1.1 Контракту).

У випадку якщо постачання Товару затримується більш ніж на 15 календарних днів у порівнянні з даними, зазначеними у графіку відвантажень, Покупець має право розірвати контракт та вимагати від Продавця відшкодування всіх збитків, понесених через затримку відвантаження (п. 8.2 Контракту).

У пункті 10.1 Контракту сторони визначили, що всі суперечки, які виникають внаслідок або у зв`язку з цим Договором, повинні вирішуватися шляхом переговорів між сторонами.

Якщо сторони не можуть досягти згоди, тоді така суперечка повинна вирішуватись арбітражним судом в країні позивача відповідно до арбітражних правил арбітражної організації країни позивача. Рішення арбітражної організації є остаточним та обов`язковим для обох сторін. Витрати, пов`язані з арбітражем, повинні оплачуватись стороною, яка програла, якщо інше не вирішено арбітражною організацією (п. 10.2 Контракту).

Мова арбітражного розгляду англійська. Суд в складі одного арбітра (п. 10.3 Контракту).

Посилаючись на порушення ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» умов контракту продавець Компанія з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U.) звернулась до Арбітражного суду Альмерії із позовною заявою про стягнення грошових коштів.

Рішенням Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 стягнуто з ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21 612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару та встановлені законом відсотки, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги ( 25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти.

Також рішенням визначено, що судові витрати і гонорари за арбітражне судочинство мають бути оплачені обома сторонами порівну.

Повідомленням канцелярії Арбітражного суду Альмерії від 24 березня 2020 року визначено, що кожна сторона має сплатити суму витрат на арбітражне судочинство у розмірі 1508,9 євро, і оскільки одноосібна компанія з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» сплатила витрати у повному обсязі, то відповідач, яким є ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро», має повернути зазначеній компанії грошову суму у розмірі 1508 євро 90 євроцентів ( а.с. 38).

Заперечуючи проти задоволення заяви Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» посилається на те, що погоджене сторонами арбітражне застереження, передбачене п. 10 Контракт, не містить чіткого визначення органу, який уповноважений вирішувати спори між сторонами та не визначає Арбітражний суд Альмерії в якості арбітражного суду, який вправі вирішувати спори між сторонами. Відсутність в арбітражному застереженні назви арбітражної установи, а також відсутність чіткої інформації про місцезнаходження арбітражу не дає можливості визначити, до якого саме арбітражу має звертатися сторона, що свідчить про неможливість виконання арбітражного застереження.

Однак такі доводи суд вважає безпідставними враховуючи наступне.

З рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року вбачається, що сторона відповідача - ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» під час розгляду цієї справи Арбітражним судом Альмерії заявляла про некомпетентність цього Арбітражного суду на розгляд даного спору.

Так, в рішенні Арбітражного суду Альмерії зазначено, що після декількох спроб Арбітражного суду вручити відповідачеві повідомлення про позов, який надійшов проти нього до суду, відповідачеві «Торговий Дім «Світ-Агро», 20 травня 2019 року було нарешті вручене таке повідомлення; проте зазначена компанія заявила про некомпетентність цього Арбітражного суду у цій справі, на що суд виніс постанову від 29.05.2019 року про таку компетентність; після цього 18 липня 2019 року компанія надала відповідь на позовні вимоги позивача, заявивши, що не визнає вимоги позивача, оскільки частина товару, поставленого компанією «Інтерфреш Експорт С.Л.У.», не відповідала мінімальним критеріям стандарту якості, зазначеним у контракті та таким, що вимагаються за законом, і що частина одержаних поставок є такою, що не могла бути використаною, окрім того, вона як компанія-покупець понесла збитки, пов`язані з необхідністю сплати податків на цей товар, укладанням контракту з підприємством на утилізацію товару, витрати на робочу силу для відокремлення продукції поганої якості. Компанія заявила про понесені нею загальні збитки на суму 21 649,55 євро, пов`язані з поставкою їй неякісної продукції.

Відповідно до цього рішення Арбітражного суду, судове слухання відбулося у приміщенні Торгової палати м. Альмерії 12 листопада 2019 року об 11:00, у присутності секретаря Арбітражного суду пана ОСОБА_4. Від позивача участь у судовому засідання взяв юрист пан ОСОБА_3, а від імені відповідача участь взяла пані ОСОБА_1 . Для допомоги сторонам у синхронному перекладі з англійської мови на іспанську мову до суду прийшла пані ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), перекладачка в одноосібній компанії з обмеженою відповідальністю «Традукторес е Інтерпретес 2000 С.Л.У.", кожна сторона сплатила перекладачці 50 % її гонорару.

Відповідно до усіх вимог закону обидві сторони були вислухані, кожна зі сторін виклала свою точку зору, при цьому не відбулося жодних порушень або утиснень їхніх прав. Все було записано на аудіо-носій у день проведення судового слухання і внесено до протоколу, підписаного усіма сторонами.

Щодо компетенції Арбітражного суду м. Альмерії, то у рішенні зазначено, що як однозначно висловлено сторонами у контракті, підписаному 02 лютого 2017 року, обидві сторони звертаються до арбітражного суду у країні позивача, про що йдеться у пункті 10.2 контракту, та відповідно до внутрішніх правил країни позивача: «У разі виникнення суперечностей сторони беззаперечно звертаються до арбітражного суду у країні або регіоні позивача і відповідно до правил арбітражного суду цієї країни чи регіону». У такому разі передача сторонами спору до Арбітражного суду у країні або регіоні позивача є очевидною, оскільки позивачем є одноосібна компанія з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.», з місцезнаходженням в м. Альмерії (Іспанія), і позивач має усі законні права звернутися з клопотанням про здійснення арбітражного розгляду саме до Арбітражного суду м. Альмерії, при цьому застосовним законодавством є законодавство Іспанії.

Після звернення до цього арбітражного суду в Іспанії сторони зобов`язуються ознайомитися з застосовним національним законодавством або одержати допомогу від іспанського юриста, який знається на іспанському законодавстві і може їх консультувати. У сферу обов`язків арбітражного судді або арбітражного суду не входить повідомлення сторонам положень законів, законодавчих норм, статей або, навіть, роз`яснення засад юриспруденції, що застосовуються у справі. Проте, переважає принцип «lure novit curia» та «Da mihi factum, dabo tibi ius», тобто сторони тільки мають викладати факти (зі зміненими обставинами, так, як вони їх сприймають), а обов`язком арбітражного судді є застосувати право відповідно до конкретного випадку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) зробила висновок про те, що: «господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди; - суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд.

У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи».

У постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 766/19814/17 Верховний Суд зазначив, що «Нью-Йоркська конвенція 1958 року передбачає, що кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду.

Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у таких випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.»

«Та обставина, що сторони не чітко визначили установу, яка буде здійснювати арбітражний розгляд справи, у розумінні пункту 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року та згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16 (провадження № 12-142гс18), не є тією обставиною, за якою у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу слід відмовити, оскільки суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу.»

«З урахуванням усіх обставин справи суди можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи, а як було встановлено судами обох попередніх інстанцій, рішення Арбітражного суду біржі сільськогосподарських продуктів у Відні від 19 квітня 2017 року не оскаржене і набрало законної сили, отже питання про виконуваність арбітражної угоди вже було вирішене.»

Таким чином, заперечення ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро» про те, що рішення винесено Арбітражним судом, який не було визначено арбітражним застереженням, були предметом перевірки арбітражного суду, арбітражний суд визнав себе компетентним розглядати цей спір, про що у рішенні від 10 грудня 2019 року Арбітражний суд м. Альмерії зазначив, що передача сторонами спору до Арбітражного суду у країні або регіоні позивача є очевидною, оскільки позивачем є одноосібна компанія з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.», з місцезнаходженням в м. Альмерії (Іспанія), і позивач має усі законні права звернутися з клопотанням про здійснення арбітражного розгляду саме до Арбітражного суду м. Альмерії.

Отже, заперечення представника ТОВ «Торговий Дім «Світ-Агро», що ґрунтуються на відсутності в арбітражному застереженні назви арбітражної установи, інформації про місцезнаходження арбітражу, - не можуть бути прийняті до уваги як підстава для відмови у задоволенні заяви, оскільки вказівка у п. 10.2 контракту про те, що «суперечка повинна вирішуватись арбітражним судом в країні позивача відповідно до арбітражних правил арбітражної організації країни позивача» надає можливість визначити, до якого саме арбітражу має звертатися сторона, а саме - до арбітражного суду країни позивача. При цьому Арбітражний суд Альмерії ( тобто регіону у країні позивача) визначив себе компетентним для розгляду цієї справи.

Рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року відповідачем оскаржене не було і набрало законної сили, отже питання про виконуваність арбітражної угоди вже було вирішене.

Визначений Нью-Йоркською конвенцією обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Та обставина, що сторони не визначили конкретну установу ( тобто із зазначенням її назви), яка буде здійснювати арбітражний розгляд справи, у розумінні пункту 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року та згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 серпня 2018 року у справі № 906/493/16, не є тією обставиною, за якою у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу слід відмовити, оскільки положення арбітражної угоди були складені чітко і містять достатньо вказівок, які дозволяють перейти до арбітражного розгляду арбітражному суду країни позивача.

З матеріалів справи вбачається, що арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Заява подана у передбачені ст. 475 ЦПК України строки та до неї приєднано необхідний перелік документів, що визначений ст.476 цього Кодексу та ч.2 ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року у справі № 1/18.

Положеннями ч. ч. 4, 5 ст. 479 ЦПК України визначено, якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, суд вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Отже, заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 слід задовольнити та видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 за позовом одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» про стягнення коштів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару, відсотків, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги (25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти; 1508 євро 90 євроцентів збору на арбітражне судочинство

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «Торговий дім «Світ-Агро» підлягає стягненню 1135 грн. судового збору, сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Керуючись ст.ст. 23, 474, 478, 479 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» (Interfresh Export S.L.U. (Королівство Іспанія), яка подана представником Гаврилюк Мариною Вадимівною, про визнання і надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року - задовольнити.

Надати дозвіл на виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 за позовом одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» про стягнення коштів.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Арбітражного суду Альмерії від 10 грудня 2019 року по справі № 1/18 за позовом одноосібної Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.»: 21612 євро 33 євроцентів за неоплачені рахунки за поставку товару; відсотків, що вимагаються за законом, у сумі, яка нараховується від дати надання позасудової вимоги (25.05.2018) до дати винесення арбітражним судом рішення, і від цієї дати до дати здійснення повної оплати, плюс два пункти; 1508 євро 90 євроцентів збору на арбітражне судочинство.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.» витрати по сплаті судового збору в сумі 1135 грн.

Відомості щодо учасників справи:

Стягувач: Компанія з обмеженою відповідальністю «Інтерфреш Експорт С.Л.У.», код юридичної особи В04155560 місцезнаходження: 04800, Іспанія, Альбокс-Альмерія (Spain, 04800 Albox Almeria).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро», місцезнаходження: вул. Академіка Туполева, буд. 23, м. Київ, 04128, ідентифікаційний код 37405944.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду. У разі, якщо ухвала не буде оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, вона набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2022 року.

Суддя Ящук Т.І.