Дата документу 01.11.2022 Справа № 333/3246/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3246/15 Головуючий у 1 інстанції: Круглікова А.В.
Провадження № 88-ц/807/3/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

«01» листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Рикун А.В.,

при розгляді у відкритому судовому засіданні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у зв`язку з виключними обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 25 вересня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № 657, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 28 000 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків за користування кредитом в строк до 25 вересня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 25 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 відповідає по зобов`язанням за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором, у тому ж обсязі, що й боржник.

На підставі зазначеного просило достроково солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 24 867,82 доларів США, з якої: 22 416,27 доларів США заборгованість по кредиту, 2 272,11 доларів США заборгованість за відсотками, 101,81 доларів США пеня за прострочення відсотків, 46,81 доларів США пеня за прострочення кредиту, 21,10 доларів США 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 9,72 доларів США - 3% річних від простроченої суми кредиту.

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до АТ «Ощадбанк» із зустрічним позовом про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» був укладений кредитний договір № 657, між ОСОБА_1 та банком був укладений договір іпотеки від 25 вересня 2007 року, яким було заставлено майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , 25 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та банком був укладений договір поруки № 657-1п від 25 вересня 2007 року.

Істотна умова кредитного договору (порядок видачі та погашення кредиту) не відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України. Пункти 1.3., 4.1.2. кредитного договору суперечать встановленому законодавством порядку видачі та повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівковою національною валютою в бухгалтерському обліку банку, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статті 162 КпАП та є недійсними оскільки не відповідають вимогам статті 203 ЦК України. Кредитний договір було підписано під впливом обману з боку банку. Сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору. Відповідно до висновку незалежного аудитора від 15 липня 2015 року реальна процентна ставка складає 15,218 %, , в той час як у договорі зазначено розмір процентів - 12,5 річних, а у таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 25 вересня 2007 року, яка є додатком до кредитного договору, вказана реальна процентна ставка 14,38%. Недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

На підставі зазначеного просили визнати недійсними з моменту укладання: кредитний договір від 25 вересня 2007 року № 657, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Ощадний банк України», договір іпотеки від 25 вересня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Ощадний банк України», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, яким було заставлено майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , договір поруки № 657-1п, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Ощадний банк України».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року первісний позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0265 філії Запорізького обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» 22 416 доларів США 27 центів США заборгованості за кредитом, 2 272 долари США 11 центів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 101 долар США 81 цент США пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, 46 доларів США 81 цент США пені за прострочення сплати кредиту, 21 долар США 10 центів США 3% річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, 9 доларів США 72 центи США 3% річних за прострочення сплати кредиту та 4 872 грн. 00 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відсотках, пені та 3% річних скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року у цій справі в частині розміру стягнутої заборгованості по відсоткам, пені та 3% річних змінено, визначено до стягнення наступні суми.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором про іпотечний кредит № 657 від 25.09.2007р. по відсоткам в сумі 785 доларів США 49 центів, заборгованість за пенею 12 доларів США 97 центів, 3 % річних на прострочені суми в розмірі 19 доларів США 92 центи, а всього - 818 доларів США 38 центів.

22 липня 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Запорізького апеляційного суду з заявою про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у зв`язку з виключними обставинами.

В обґрунтування вимог зазначило, що 22 червня 2022 року Конституційний Суд України ухвалив рішення №6-р(ІІ)/2022 у справі №-188/2020(455/20) за конституційною скаргою AT «Ощадбанк» щодо відповідності Конституції України припису першого речення ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (формула вказаного припису: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу).

Рішенням Конституційного Суду України даний припис визнано конституційним та таким, що не обмежує права Банку на отримання процентів як плати за користування кредитом.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що як на момент укладення кредитного договору, так і упродовж строку кредитування банк має правомірні очікування на отримання процентів за користування грошима до дня повернення кредиту, а відтак право вимоги банку щодо сплати йому таких процентів є майном та відповідно об`єктом права власності, захист якого гарантує ст. 41 Конституції України. Застосування припису першого речення ч. 1 ст. 1050 Кодексу як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі.

Також, 18 січня 2022 року Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/17048/17 зроблено висновок про те, що умови договору про нарахування процентів за користування кредитом до моменту фактичного повернення кредиту мають правомірно враховуватись. Суд відзначив, що посилання на правові висновки у справах №444/9519/12 та №912/1120/16 (негативні для банків) є нерелевантні.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року банку було зменшено вимоги щодо стягнення процентів, пені та 3% річних за прострочення суми, нарахованих після звернення банком до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту, однак умови кредитного договору передбачали право банку на нарахування процентів за користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості за наданим кредитом.

Вважало, що у банку наявні підстави для вжиття заходів щодо перегляду Постанови Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі №333/3246/15 за виключними обставинами з огляду на встановлену Конституційним Судом України конституційність припису першого речення ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

На підставі зазначеного просило скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 серпня 2018 року залишити без змін.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року по справі № 910/4518/16 було прийнято до розгляду справу № 910/4518/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім-БТВ» до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про банкрутство за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (що є правонаступником Акціонерного товариства «Сбербанк») та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04 листопада 2021 року.

Обґрунтовуючи таке рішення, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками Касаційного господарського суду про наявність невирішеної на даний момент виключної правової проблеми та зазначила, що у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 913/11/18, з якого слідувало, що у випадку узгодження сторонами в кредитному договорі строку нарахування процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості до таких відносин не застосовується правило виплати процентів лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, встановлене абзацом другим частини першої статті 1048 ЦК України.

Натомість у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 Велика Палата Верховного Суду визнала правомірним нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Додатково Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зауважує, що Рішенням Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року у справі № 3-188/2020(455/20) перевірявся на відповідність Конституції України припис першого речення частини першої статті 1050 ЦК України, згідно з яким якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У наведеному Рішенні Конституційного Суду України вказано, що приписи частини другої статті 625, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 цього Кодексу регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 зазначеного Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Велика Палата Верховного Суду вважала обґрунтованими мотиви, наведені в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 червня 2022 року щодо існування різного підходу щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, які виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, що за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як передбачено п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених:пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків( ч. 1 ст. 125 ЦПК України).

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ураховуючи, що предметом перегляду цієї справи є можливість застосування висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/17 та правомірності нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування у разі використання кредитором права на дострокову вимогу про повернення всієї суми заборгованості в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16.

Станом на час розгляду цієї справи Запорізьким апеляційним судом відомості щодо розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/4518/16 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 251, 253, 268 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у зв`язку з виключними обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 940/4518/16.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 03 листопада 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.З. Поляков

І.В. Кочеткова