Справа №: 398/2616/21
провадження №: 2/398/195/22
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Нероди Л.М.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в спрощеному порядку цивільну справу № 398/2616/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Олександрійський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро), про встановлення батьківства та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів. Просить встановити, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини.
При зверненні до суду позивач в позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 01.06.2010 року по 27.05.2015 року. Проживали разом в м.Одеса. Від спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При реєстрацї факту народження дитини в органах ДРАЦС позивач в графі батько зазначила ОСОБА_5 , тобто прізвище вона зазначила своє дівоче, а ім`я та по батькові відповідача.
Факт спільного проживання та факт того, що відповідач є батьком дитини підтверджується спільними фото, які долучені до матеріалів справи.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв просять справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягають.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суд не повідомив, правом подачі відзиву не скористався.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданої заяви просить розглянути справу без участі представника та постановити рішення згідно матеріалів справи.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 22.09.2021 року закрито підготовчий розгляд справи та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою від 05.01.2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Неродою Л.М. та призначено судовий розгляд.
Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.11.2011 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.02.2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 21.02.2017 року, прізвище позивача після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».
Позивачем до матеріалів справи надана фототаблиця на якій зображені чоловік, зовнішньо схожий на відповідача та жінка, зовні схода на позивача. На одних світлинах жінка у стані вагітності, на інших світлинах зображені чоловік, жінка та дитина.
Інших доказів по справі позивачем надано не було, також не було заявлено клопотання про виклик та допит свідків в судовому засіданні, проведення експертизи ДНК.
ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).
Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частинами 1, 5, 6 та 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Згідно з частиною 4, пунктами 3-5 частини 5 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
У частині 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В позовній заяві позивачем було зазначено, що «свідки будуть заявлені», також в позові та в окремих поданих заявах, позивач неодноразово зазначала про розгляд справи без її участі, з участю у справі її представника адвоката Руссу Н.О. (повноваження представника знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Судом встановлено, що дана категорія справ підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, а отже, при відкритті провадження у справі судом було призначене підготовче судове засідання.
Відповідно до ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого судового провадження, серед іншого, є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Відповідно до п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Відповідно до ч.1 ст.91 ЦПК України виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи.
Проте, в матеріалах справи міститься заява представника позивача адвоката Руссу Н.О. з клопотанням про проведення підготовчого розгляду справи без участі позивача та представника з призначенням справи до судогого розгляду (а.с.50). Жодних клопотань представника позивача чи самої позивачки з приводу проведення по справі експертизи або виклику в судове засідання свідків в матеріалах справи відсутні.
Також, суд зазначає, що в судове засіадння ані позивач, ані представник не з`явилися.
Оцінюючи докази, які знаходяться в матерілах справи, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази є недостатніми для постановлення обгрунтованого та законного рішення.
Відповідно до ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Достатність (повнота та всебічність) доказів це взаємозв`язок сукупності доказів, яка дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування факту, на підтвердження якого вони зібрані. Тобто достатність доказів це сукупність доказів у справі, яка дає змогу вирішити справу. Вичерпне дослідження факту передбачає використання всіх належних і допустимих доказів, доступних учасникам у справі.
Достатність доказів або їх сукупність означає, що їх кількість та вагомість дозволять зробити вірогідний висновок про існування факту, на підтвердження якого вони зібрані. Так, одиничний побічний доказ завжди є недостатнім для правильного і законного вирішення справи, оскільки дозволяє зробити лише припущення, а не вірогідний висновок про існування або відсутність факту.
Достатність доказів - це не кількісний, а якісний показник. Недостатньо для висновку суду по справі одиничного непрямого доказу, суперечливих доказів, якщо відсутні доведення обставин предмета доказування і т.д. Достатність доказів це оціночна характеристика: достатньо доказів тоді, коли суд може вирішити цю справу. Ця мета насамперед досягається в тому випадку, якщо досліджені докази, що підтверджують або спростовують обставини предмета доказування.
Перевірка достатності доказів також є завданням суду при формуванні доказової бази цивільної справи. Вона зводиться до перевірки встановлених процесуальним законом вимог до повноти доказової бази.
Однак, якщо належність, допустимість і достовірність доказів оцінюються на будь-якій стадії цивільного процесу, то достатність доказів в основному визначається при вирішенні справи. У кожній конкретній справі достатність доказів оцінюється індивідуально.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Олександрійський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Дніпро), про встановлення батьківства та стягнення аліментів відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.10.2022 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: м.Одеська область, Краснооктянський район, с.Чорна,

третя особа: Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МІністерства юстиції (м.Дніпро), , місцезнаходження: Кіровоградська область, м.Олександрія, вул.6-го Грудня, 138.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА