Ухвала

24 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 359/9015/15-ц

провадження № 61-8382ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Писька Юрія Вікторовича неправомірними та зобов`язання вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання дій головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Писька Ю. В. неправомірними та зобов`язання вчинення дій.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 26 серпня 2022 року звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у вищевказаній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначає, що пропустила процесуальний строк, оскільки вважала неможливим оскарження постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року з урахуванням описки в її резолютивній частині. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернулась із заявою про виправлення описки в зазначеній постанові. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року виправлено описки, допущені в постанові від 23 вересня 2021 року. Зазначену ухвалу заявниця отримала засобами поштового зв`язку 04 серпня 2022 року. Відтак вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема сплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн та подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших поважних причин такого пропуску та наданням доказів на їх підтвердження. Крім того, наведені у касаційній скарзі причини пропуску строку на касаційне оскарження, Судом визнано неповажними.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 подала квитанцію про сплату судового збору у розмірі 496,20 грн та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Заява обґрунтована тим, що незважаючи на те, що копію оскаржуваної постанови отримала своєчасно, проте вважала неможливим її оскарження в касаційному порядку, з огляду на описки, допущені в її резолютивні й частині. Оскільки апеляційний суд виправив описки ухвалою від 12 липня 2022 року, яку заявниця отримала 04 серпня 2022 року, тому вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено нею з поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, оцінивши наведені заявницею доводи поважності причин пропуску строку, Верховний Суд керувався наступним.

У статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК Україникасаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Посилання заявниці на те, що вона вважала неможливим оскарження в касаційному порядку постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року, з огляду на описки, допущені в її резолютивні й частиніне можуть вважатись поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки очікування учасником справи вчинення судом процесуальних дій (ухвалення рішення) не зумовлюють переривання або зупинення таких строків, протягом яких особа вправі реалізувати свої процесуальні права, зокрема оскарження судового рішення.

Тобто, очікування ОСОБА_1 вирішення її заяви про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року не перешкоджало заявниці звернутися у межах процесуального строку із касаційною скаргою на це ж рішення.

Європейський суд з прав людини зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком для осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відсутні обставини, які б об`єктивно перешкоджали заявнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого строку, так як підстави, наведені у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, не є поважними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, а залежали від самого заявника.

Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року необхідно відмовити на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року відмовити.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Писька Юрія Вікторовича неправомірними та зобов`язання вчинення дій.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак