РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/1790/21

Провадження № 22-ц/4815/995/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Боймиструка С.В.

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є фізичною особою-підприємцем та надає клієнтам за винагороду консультаційні та посередницькі послуги, пов`язані з купівлею-продажем нерухомого майна. У листопаді 2020 року з метою продажу своєї квартири та придбання іншої до позивача звернулася відповідачка. 18.11.2020 року між сторонами було укладено Договір про надання послуг. Позивачем було виконано ряд фактичних дій, надано послуги з метою сприяння у відчуженні об`єкта нерухомого майна та здійснено пошук потенційного покупця. Попри належне виконання позивачем зобов`язань згідно договору, під час чергової переписки в клієнті миттєвого обміну повідомленнями Viber, відповідачка повідомила, що здала квартиру в оренду на довгий термін та відмовилась надати доступ до об`єкту потенційним покупцям (тим самим порушила п. 3.2 Договору), а також звернулася з проханням про дострокове розірвання Договору від 11.01.2021 року. Відповідачка відмовилась підписати додаткову угоду про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного Договору. Відповідно до п. 5.1 Договору між сторонами досягнуто згоди, що вартість послуг (винагорода) Агентства нерухомості складає 14 000 ( чотирнадцять тисяч ) гривень, що еквівалентно сумі 500 ( п`ятсот ) доларів США. Таким чином, згідно вищевикладеного, в період дії договору, у відповідачки виник обов`язок згідно п.5.3 Договору оплатити вартість послуг (винагороду) Агентства нерухомості в сумі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) грн. Крім того, Договором встановлена відповідальність за порушення його умов, де продавець за невиконання своїх обов`язків за Договором, окрім сплати належних за Договором платежів несе відповідальність у вигляді штрафу: Пунктом 7.1.2. Договору визначено, що за недотримання строків оплати послуг зазначених в п. п.5.2., 5.3 Договору, Продавець сплачує Агентству неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% винагороди визначеної п.5.1 цього Договору. Отже, за порушення умов Договору до відповідачки слід застосувати також неустойку у вигляді штрафу, передбачену п. 7.1.2. договору в розмірі 14000,00 (чотирнадцять тисяч) грн.

Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання послуг від 18.11.2020 року в сумі основного боргу 14000 грн. та штраф в сумі 14000 грн., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання послуг задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за Договором про надання послуг від 18.11.2020 р. в сумі основного боргу 14 000 грн. та штраф в сумі 14 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , понесені ним судові витрати: а саме сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та 2150 грн. витрат на правову допомогу.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі зазначає, що сплата вартості послуг за укладеним 18 листопада 2020 року між сторонами договором про надання послуг здійснюється тільки за умови відчуження об`єкта нерухомого майна.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог в частині того, що вона здала об`єкт нерухомості в оренду; що між сторонами було досягнуто домовленості щодо розірвання договору або відповідач відмовилась підписати додаткову угоду про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного Договору. Крім того, в матеріалах справи відсутня додаткова угода про розірвання договору, яка надсилалась Продавцю. Вимога, що наявна в матеріалах справи не є такою Додатковою угодою. До того ж, у самій Вимозі не міститься посилання на конкретне порушення, що спричинило за собою відмову Відповідача від договору в односторонньому порядку.

Також стверджує, що місцевий суд не встановив період відмови надати доступ до об`єкту потенційним покупцям та не звернув увагу на відсутність обов`язку продавця відчужувати нерухомість у встановлені строки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 спростовує доводи наведені апелянтом, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить відхилити апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 Цивільного Кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

В силу ст. 546 Цивільного Кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 березня 2021 року у справі № 904/2073/19 вказано, що на кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 18 листопада 2020 року між позивачем, фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 , як Виконавцем (Агентством нерухомості) та ОСОБА_1 , як Замовником (Продавцем), було укладено Договір про надання послуг (надалі - Договір). Договір підписаний сторонами та засвідчений відбитком печатки із назвою: АН «Пропозиція», ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Факт укладення договору не заперечується сторонами. Отже, при укладенні договору ОСОБА_1 вільно та свідомо погодилася виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання.

Згідно п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 4.7, 4.8 Договору, позивач, агентство нерухомості «Пропозиція», в особі фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 , виконало ряд фактичних дій, надало послуги з метою сприяння у відчуженні Об`єкта нерухомого майна та здійснювало пошук потенційного Покупця Об`єкта.

Матеріалами справи доведено виконання позивачем умов договору, пошук покупця й допродажний супровід.

Вартість послуг, які надаються позивачем відповідачці визначена згідно п.5.1 договору у розмірі 14 000 грн., що еквівалентно 500 доларів США.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що при відмові від послуг Агентства нерухомості та/або розірвання цього Договору (в т.ч. і в наслідок придбання Об`єкту Покупцем, який не був запропонований Агенством) Продавець зобов`язаний в одноденний термін оплатити послуги Агентства у розмірі 100% вартості послуг, визначеної у п.5.1 Договору.

Згідно пункту 8.3. Договору, одностороння відмова від виконання умов Договору не допускається. Цей договір може бути розірваний: достроково за взаємною згодою сторін, про що сторонами підписується додаткова угода про розірвання договору, в якій врегульовані всі фінансові питання щодо понесених витрат та компенсацій, пов`язаних з виконанням даного договору.

Таким чином доводи апелянта про виникнення обов`язку сплати за укладеним договором лише у разі відчуження об`єкта нерухомості суперечать погодженим умовам договору та правовій природі договору про надання послуг, оскільки плата здійснюється не за результат, а за дії, які направлені на досягнення певної мети.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частинах першій, третій статті 100 ЦПК України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження позовних вимог, зокрема, долучено листування позивача і відповідачки в застосунку обміну миттєвими повідомленнями з якого вбачається, що позивачка визнала факт здачі квартири в оренду на тривалий строк та відсутність необхідності продавати квартиру, висловила прохання про дострокове розірвання Договору від 11.01.2021 року та відмову від послуг позивача.

Крім того, Позивачем було надіслано відповідачці Досудову вимогу (Вих. 15/01 від 20.01.2021 року), з вимогою оплатити надані послуги по Договору в семиденний термін з дати отримання. Проте вказана досудова вимога відповідачкою була проігнорована.

Оцінюючи наявні докази у своїй сукупності колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка була зобов`язана за умовами договору сплатити 14000 грн. в одноденний термін у разі односторонньої відмови від виконання умов договору, а у зв`язку з простроченням платежу сплатити передбачений умовами договору штраф.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 вказано, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Поважність причин неявки представника відповідача судом не встановлена, відповідач не скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, проте реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, які досліджені судом апеляційної інстанції та надана відповідна оцінка за результатами якої суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий Боймиструк С. В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.