ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/822/21

Головуючий у першій інстанції Лиманська М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/933/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року (місце ухвалення м. Городня, повний текст рішення виготовлений 25.07.2022 ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Слєпченко С.А. звернувся до суду з позовом до АТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди. В обгрунтування посилався на те, що позивач є власником автомобіля ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 , 01.10.2020 о 09 год. 50 хв., на автодорозі між селами Бутівка та Солонівка Чернігівського (на той час Городнянського) району Чернігівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля позивача - ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автобіля Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На думку позивача, винуватцем у вказаній ДТП є ОСОБА_2 , оскільки він порушив Правила дорожнього руху, увімкнувши показник повору за 20 метрів до початку виконання маневру повороту ліворуч, в той час як позивач знаходився вже на зустрічній смузі, виконуючи обгін. Відсутність своєї вини у вказаній ДТП позивач обгрунтовує постановою Городнянського районного суду Чернігівської області від 16.11.2020 у справі №732/1462/20 (провадження №3/732/694/20), яка за результатами апеляційного оскарження залишена без змін.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС», до якої 24.02.2021 позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та надав пакет необхідних документів, проте відповіді на своє звернення так і не отримав. Оскільки позивач у добровільному порядку не отримав страхове відшкодування, він звернувся з відповідним позовом до суду, в якому просить стягнути на свою користь 73 269, 70 грн матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 01.10.2020 та 1500 грн витрат на проведення оцінки майна, та судові витрати.

Рішенням Городнянського районного суду від 19.07.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди задоволено, стягнуто з АТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 73 269,70 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.10.2020, 1500,0 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження, 4000,0 грн в повернення судових витрат на правничу допомогу, 7207,62 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою вартості судової експертизи, та 908,0 грн в повернення витрат на оплату судового збору.

В обгрунтування рішення суд прийшов до висновку про встановлення наявності причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 , і завданням матеріальної шкоди позивачу. Враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС», а відповідач не відшкодував позивачу шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд знайшов підстави для стягнення страхового відшкодування з урахуванням, що розмір страхового відшкодування не перевишує ліміт, установлений законом, при цьому врахувавши товарознавче дослідження автомобіля позивача для визначенні розміру зитку, яке було замовлене позивачем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник АТ «Страхова група «ТАС» Кудрявський С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Городнянського районного суду від 19.07.2022 в частині стягнення з АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) 73 269, 70 грн матеріальної шкоди, 1500,00 грн витрат на виготовлення авто товарознавчого дослідження, 4000,00 грн витрат на правову допомогу, 7 207, 62 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою судової експертизи та 908, 00 грн судового збору, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позоу в повному обсязі.

В обгрунтування незаконості та необгрунтованості судового рішення апелянт посилається на те, що позивач не має права на отримання страхового відшкодування, відповідно до ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки при даній дорожньо-транспортній пригоді не виникла цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , а в силу ст. 1188 ЦК України, шкода відшкодовується винною особою. При цьому посилається на п.26 постанови від 16.08.2019 у справі № 927/120/18, де Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду погодився з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних доказів наявності вини та протиправної поведінки в діях водія.

За доводами скарги стягнення матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля є необґрунтованим, оскільки згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ДР/7377913 франшиза становить 1000.00 грн, таким чином страхове відшкодування розраховується наступним чином: 73269,70 грн (ринкова вартість до ДТП згідно Звіту про оцінку № 20/21) - ринкова вартість після ДТП (вартість залишків) - 1000 грн (франшиза) = страхове відшкодування, при цьому заявник посилається на позиції Верховного Суду в постанові від 01.08.2018 по справі № 363/2222/16-ц.

Крім того, скаржник зазначає, що витрати на проведення автотоварознавчого дослідження не відносяться до судових витрат та не є частиною страхового відшкодування, а отже відсутні правові підстави для стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Слєпченко С.А. просить залишити рішення Городнянського районного суду від 19.07.2022 без змін. В обгрунтування посилається на законність судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Крім того, у відзиві просить стягнути судові витрати з АТ «Страхова група «ТАС».

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та справи про адміністративне правопорушення № 1747 (№ 732/1462/20), апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №001436 вбачається, що 01.10.2020 року, о 09 год. 50 хв., ОСОБА_1 на автодорозі між селами Бутівка та Солонівка керував автомобілем ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , у напрямку с.Солонівка та при виконанні обгону не впевнився у безпечності й скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку і повертав ліворуч на грунтову дорогу. Внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 2 справа № 732/1462/20).

Постановою Городнянського районного суду від 16.11.2020 (справа №733/1462/20, провадження №3/732/694/20) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 46-49 справа № 732/1462/20).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.12.2020 вказану вище постанову місцевого суду залишено без змін (а.с. 72-75 справа № 732/1462/20).

Згідно копії полісу № АР7372913 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до АТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату йому страхового відшкодування в сумі 73 269,70 грн за шкоду завдану йому діями ОСОБА_2 під час ДТП від 01.10.2020 (а.с. 17-19). Проте, матеріали справи не містять відомостей про задоволення вказаної заяви.

В обгрунтування позовних вимог позивачем було надано звіт про оцінку № 20/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 25.01.2021, за висновком якого матеріальний збиток завданий власнику КТЗ легкового автомобіля ВАЗ 21101, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 73 269,70 грн (а.с. 22-23).

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 25.01.2021 позивачем ОСОБА_1 за складення звіту № 20/21 було сплачено кошти в сумі 1500,00 грн (а.с.7 зворот).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотанням представника позивача було призначено судову автотехнічну експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 24.12.2021 № 3973/21-24 встановлено, що за обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , водій автомобіля ВАЗ 21101 ОСОБА_1 не мав технічної можливості своєчасним застосуванням екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Необережні дії водія автомобіля Volkswagen Caddy ОСОБА_2 , що не відповідають вимогам п.10.1 ПДР, є необхідними умовами і технічною причиною виникнення події вказаної ДТП (а.с. 116-121).

Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку про встановлення наявності причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 , і завданням матеріальної шкоди позивачу. Враховуючи той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС», а відповідач не відшкодував позивачу шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд знайшов підстави для стягнення страхового відшкодування з урахуванням, що розмір страхового відшкодування не перевишує ліміт, установлений законом, при цьому врахувавши товарознавче дослідження автомобіля позивача для визначенні розміру збитку, яке було замовлене позивачем.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню птерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначене статтею 22 ЦК України.

Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнал у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Отже, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення в майбутньому.

Встановивши, що позивачем в обгрунтування позовних вимог надано звіт про оцінку № 20/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу щодо матеріального збитку, суд першої інстанції обґрунтовано взяв його до уваги, який відповідає критеріям достовірності та достатності доказів, та зазначений звіт не спростований відповідачем, разом з тим, суд першої інстанції обмежився дослідженням лише першої та останньої сторінок та не дослідив звіт в повному обсязі, в якому, крім матеріального збитку, який склав 73 269, 70 грн, встановлено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, що визначено в розмірі 66 910,57 грн (а.с. 236-237).

Вказаному звіту в цілому суд першої інстанції правової оцінки не надав та не дослідив його в повному обсязі.

З врахуванням наведеного, не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги, що згідно п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки згідно звіту встановлено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 66 910,57 грн, тобто транспортний засіб не вважається фізично знищеним.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з пунктом 36.6. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Матеріали справи містять копію полісу № АР/7372913 згідно якого розмір франшизи встановлено у сумі 1 500 грн, яка не підлягає стягненню на користь позивача (а.с. 49), отже на користь позивача має бути стягнуто страхове відшкодування, яке становить вартість відновлювального ремонту за вирахуванням вартості франшизи в сумі 65 410, 57 грн (66 910,57 грн 1500 грн = 65 410, 57 грн).

Таким чином, враховуючи викладене доводи апеляційної скарги в частині стягнутої суми франшизи знайшли своє підтвердження.

Разом з тим, не є підставою для скасування рішення суду повністю доводи апеляційної скарги що позивач не має права на отримання страхового відшкодування, оскільки при даній дорожньо-транспортній пригоді не виникла цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що постановою Городнянського районного суду від 16.11.2020, яка залишена без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.12.2020, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зпа правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 24.12.2021 № 3973/21-24 встановлено, що за обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , водій автомобіля ВАЗ 21101 ОСОБА_1 не мав технічної можливості своєчасним застосуванням екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Необережні дії водія автомобіля Volkswagen Caddy ОСОБА_2 , що не відповідають вимогам п.10.1 ПДР, є необхідними умовами і технічною причиною виникнення події вказаної ДТП (а.с. 116-121).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З врахуванням викладеного вище та правильно встановлених обставин справи, судом першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, доводи апеляційної скарги щодо невстановлення винуватості ОСОБА_2 у даній дорожньо транспортній пригоді є необґрунтованими та не спростовують висновків місцевого суду, стороною відповідачача у підтвердження вказаних оставин не надано жодного допустимого доказу, належними та допустимими доказами висновок експерта від 24.12.2021 № 3973/21-24 не спростовано.

Доводи скарги, що витрати на проведення автотоварознавчого дослідження не відносяться до судових витрат та не є частиною страхового відшкодування, а отже відсутні правові підстави для стягнення витрат на проведеним автотоварознавчого дослідження, оскільки як вбачається, для визначення розміру збитку, завданого внаслідок пошкодження належного позивачу автомобіля, останній замовив товарознавче дослідження у кваліфікаційного оцінювача (а.с. 22-24), за що сплатив кошти в розмірі 1500 грн (а.с. 7 зворот), та які підлягають стягненню з відповідача, оскільки пов`язані з відновленням порушеного права позивача.

Не є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги, щодо безпідставного стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, оскільки адвокат Слєпченко С.А. діяв у справі на підставі ордера про надання правничої допомоги серії СВ №1013364 від 28.05.2021. (а.с. 6) Квитанція №0.0.2.1 АТ КБПриватбанк від 11.02.2021 про сплату позивачем адвокату Слєпченку С.А. 4000,0 грн за надання правової допомоги є належним та допустими доказом здійснення позивачем вказаних витрат.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні у частині визначення суми матеріальної шкоди до стягнення шляхом зменшення з 73 269, 70 грн до 65 410, 57 грн та судового збору з 908 грн до 808,12 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням задоволення апеляційної скарги частково з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 149,82 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, представником ОСОБА_1 адвокатом Слєпченко С.А. у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено про стягнення судових витрат з АТ «Страхова група» ТАС» та подано клопотання про долучення копії квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 5 000 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до п. 1, 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається з матеріалів справи, правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Слєпченко С.А. на підставі ордеру (а.с. 227), матеріали справи містять відзив на апеляційну скаргу підписаний адвокатом Мельникова Д.С. Слєпченком С.А. (а.с. 224-227), дублікат квитанції про оплату послуг адвоката за участь у суді апеляційної інстанції на суму 5 000 грн (а.с. 230).

Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, беручи до уваги складність даної справи, задоволення апеляційної скарги частково, а рішення суду першої інстанції зміні, колегія суддів вважає, що з АТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу до стягнення підлягає сума в розмірі 550 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити частково.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року змінити в частині визначення до стягнення матеріальної шкоди завданої внасліок дорожньо-транспортної пригоди та судового збору, зменшивши розмір стягнення з Акціонерного товарситва «Страхова група «ТАС» (пр. Перемоги, 65, м. Київ 03117, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальної шкоди з 73 269, 70 грн до 65 410, 57 грн та судового збору з 908 грн до 808,12 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товарситва «Страхова група «ТАС» (пр. Перемоги, 65, м. Київ 03117, ) у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 149,82 грн.

Стягнути з Акціонерного товарситва «Страхова група «ТАС» (пр. Перемоги, 65, м. Київ 03117, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 550, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 08.11.2022.

Головуючий Судді :