Справа № 442/7362/21 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/4040/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.;

адвоката Урдея М.Ф. - представника позивачки ОСОБА_1 ;

адвоката Коцана Р.М. - представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення зі згаданого відповідача на користь позивачки 215 389 грн. 60 коп. заборгованості за договором позики від 18.05.2016 року.

У жовтні 2021 року представник позивачки звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив «накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є відповідач …, а саме: земельну ділянку … площею 0,25 га … по адресу: АДРЕСА_1 та розташований на цій земельній ділянці … житловий будинок … загальною площею 63,8 кв.м. …» (а.с. 19-22).

Оскаржуваною ухвалою постановлено «заяву … задоволити. До вирішення спору по суті накласти арешт на майно та грошові кошти в розмірі 215 389 … гривень 60 копійок, в т.ч. такі, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 … і знаходяться у нього чи в інших осіб, до моменту вирішення спору у даній справі» (а.с. 33-35).

Згадану ухвалу оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, покликаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що суд з власної ініціативи вийшов за межі вимог заяви про забезпечення позову (а.с. 80-82).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вже зазначалося вище, представник позивачки у заяві про забезпечення позову просив «накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є відповідач …, а саме: земельну ділянку … площею 0,25 га … по адресу: АДРЕСА_1 та розташований на цій земельній ділянці … житловий будинок … загальною площею 63,8 кв.м. …» (а.с. 19-22).

Суд першої інстанції, погодившись з доводами представника позивача, якими обґрунтовано заяву про забезпечення позову, дійшов вірного висновку про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Однак, ніби-то задовольняючи згадану заяву про забезпечення позову, застосував заходи забезпечення позову про які заявник у згаданій заяві не просив, а саме: наклав «арешт на майно та грошові кошти в розмірі 215 389 … гривень 60 копійок, в т.ч. такі, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 … і знаходяться у нього чи в інших осіб, до моменту вирішення спору у даній справі».

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

В той же час, судом встановлено та стверджується матеріалами справи те, що між позивачкою та відповідачем дійсно виник спір з приводу виконання договірних зобов`язань, що стверджується (зокрема) і тим, що на час апеляційного розгляду даної справи (про забезпечення позову) судом першої інстанції вже постановлено рішення по суті спору, яким позовні вимоги частково задоволено (а.с. 148-149).

Відтак, за наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити нову постанову: також про забезпечення позову, однак - у спосіб, який наведено у заяві представника позивачки про забезпечення позову, а саме - шляхом накладення арешту на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, що (на переконання колегії суддів) максимально буде враховувати інтереси обох сторін даного спору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 379 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_4 , представника позивачки ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер - :01:002:0072, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на цій земельній ділянці житловий будинок, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 30 кв.м., номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 24351769.

Копію даної постанови про накладення арешту на вищезгадане нерухоме майно направити для виконання в Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 квітня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.