Провадження 2/127/4726/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фірма «ІВО+КГ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук Ірини Вікторівни, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,08 га, кадастровий номер :01:049:0007, на яку зареєстровано право власності за АТ КБ «Приват Банк», номер запису 30357745 від 24.01.2019 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає що заява про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Форма та зміст заяви про забезпечення позову мають відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати у заяві про забезпечення позову та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування певного заходу забезпечення позову, зазначити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається із заяви про забезпечення позову, її зміст не відповідає вказаним вимогам визначеним ст. 151 ЦПК України.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві не зазначено обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, в змісті заяви не зазначено причину вжиття заходів забезпечення позову, а саме яким чином може виникнути істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що при поданні заяви про забезпечення позову порушено вимоги ст. 151 ЦПК України в частині зазначення необхідності і доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

До заяви не надані докази, які б свідчили про необхідність і доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,08 га, кадастровий номер :01:049:0007, на яку зареєстровано право власності за АТ КБ «Приват Банк», номер запису 30357745 від 24.01.2019 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, заявник не довів намірів відповідача чинити перешкоди, до заяви не подано жодного доказу з приводу того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд звертає увагу на зазначення заявником у заяві про забезпечення позову інформації щодо недоречності застосування зустрічного забезпечення. Однак, суд звертає увагу заявника на те, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником. Натомість, заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

У порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Таким чином, заява в частині забезпечення позову не відповідає вимогам, визначеним ст. 151 ЦПК України.

Також до заяви про забезпечення позову не надано копії заяви та додатків до неї особі, стосовно якої стосується забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», визначено, що сума 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, станом на 01 січня 2022 року становить 2481,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зокрема, за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (496,20 грн.).

Частиною 9 ст. 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України заява підлягає поверненню заявнику.

Повернення клопотання (заяви) не перешкоджає можливості повторного її подання до суду у разі усунення недоліків, що наведені в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фірма «ІВО+КГ» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук Ірини Вікторівни, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що вона має право на повторне звернення до суду з цією заявою у разі виправлення недоліків, які стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя