Ухвала

02 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 643/2529/15-ц

провадження № 61-8901св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Зуєв Володимир Вікторович, на постанову Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бурлаки І. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_1 компенсації ринкової вартості його частини квартири у сумі 41 537,04 грн шляхом перерахування грошових коштів, внесених 09 березня 2017 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію ринкової вартості його частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 41 537,04 грн шляхом перерахування ОСОБА_1 грошових коштів, внесених 09 березня 2017 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова, у розмірі 40 213 грн та грошових коштів, внесених ОСОБА_2 29 березня 2017 року на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова, у розмірі 1 325,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 16 січня 2019 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2017 року, додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв. м, загальною площею 58,7 кв. м, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В інший частині у задоволені позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено повністю.

Припинено право ОСОБА_1 на частку у розмірі 11/100 у квартирі АДРЕСА_1 .

Визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя.

Сплачено ОСОБА_1 грошові кошти, внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова в якості компенсації вартості частини квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 61 145,70 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 46/100 квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв. м, загальною площею 58,7 кв. м, у порядку поділу майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 54/100 квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв. м, загальною площею 58,7 кв. м, у порядку поділу майна подружжя.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Повернуто ОСОБА_2 внесені останньою грошові кошти на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова в якості компенсації вартості частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 61 145,70 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року доповнено резолютивну частину постанови Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року наступним абзацом: «Визнати 87/100 частин квартири АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 25,7 кв. м, загальною площею 58,7 кв. м, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ».

У травні 2021 року ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Зуєв В. В., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року поновлено ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Зуєв В. В., строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року та додаткової постанову Харківського апеляційного суду від 19 квітня 2021 року, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Московського районного суду м. Харкова цивільну справу № 643/2529/15-ц.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 214/1520/15-ц (провадження № 61-15808св18), від18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження

№ 61-33924св18), від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19), від 30 червня 2020 року у справі № 369/11032/17 (провадження № 61-44010св18), від 13 липня 2020 року у справі № 173/2184/17 (провадження № 61-21232св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець