1Справа № 2-616/11 4-с/335/21/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
14 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Грицаєнко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. на дії державного виконавця, зацікавлені особі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -
Представник ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О., звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, зацікавлені особі: ТОВ «Спектрум Ессетс», Вознесенівський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в обґрунтування якої вказує наступне.
19.06.2008 року між АК «Факторіал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №С_041/37_08. У той же день, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитний договором між АК «Факторіал Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №С_041/37_08/ДЗ-3. У зв`язку з реорганізацією, АК «Факторіал Банк» було приєднано до ПАТ «СЕБ Банк», внаслідок чого ПАТ «СЕБ Банк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АК «Факторіал Банк». 26.05.2015 року рішенням загальних зборів акціонерів було змінено найменування юридичної особи ПАТ «СЕБ Банк» на ПАТ «Фідобанк». Таким чином, ПАТ «Фідобанк» став правонаступником ПАТ «СЕБ Банк» і права вимоги до ОСОБА_1 за кредитний договором №С_041/37_08 від 19.06.2008 року та іпотечним договором №С_041/37_08/ДЗ-3 перейшло до ПАТ «Фідобанк».
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-616/11 від 19.12.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість аз кредитним договором у розмірі 574 660,21 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн..
На виконання вищевказаного рішення суду, 25.05.2012 року державним виконавцям Вознесенівського ВДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, та одночасно накладено арешт на все майно боржника, згідно постанови №32685861 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30.05.2012 року за реєстраційним номером 12556888, зареєстровано обтяження всього нерухомого майна.
Згідно даних АСВП 27.02.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження, виконавчий документ повернутий стягувачу ПАТ «Федобанк». Повторно виконавчий документі №616/11 від 11.05.2012 року, виданий Орджонікідзевський районний судом м. Запоріжжя, на виконання не пред`являвся.
25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно з вимогами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С_041/37_08 від 19.06.2008 року та усіма забезпечувальним договорами.
10.02.2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» уклали договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором С_041/37_08 від 19.06.2008 року, згідно якого позичальник сплатив на рахунок ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» грошові кошти в сумі 200 000 грн., у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було видано довідку від 10.02.2022 року за №10/02/22-01 про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань за вказаними кредитним та іпотечним договорами.
10.05.2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до Вознесенівського ВДВС із заявою про скасування арештів майна боржника (обтяжень нерухомого майна), в зв`язку з відсутністю заборгованості перед кредитором.
Заявник вважає, що вказана відмова органу ВДВС у знятті арешту з майна скаржника є незаконною, тому просить суд зобов`язати державного виконавця ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати арешт всього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та припинити обтяження і вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: Тип обтяження: Арешт Нерухомого майна; Тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження:12556888; дата реєстрації 30.05.2012 року; Документ-підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 32685861, 25.05.2012, головний державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Святченко Є.В., т.236-75-02, виконавчий лист №2-616 від 11.05.2012 Орджонікідзевський р/с м. Запоріжжя.
Представником ВДВС надано відзив на скаргу, у якому зазначає, що у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника без сплати боржником виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Просить в задоволенні скарги відмовити. Також зазначає, що копії матеріалів ВП 32685861 надати для огляду не має можливості у зв`язку із спливом трирічного терміну на їх зберігання.
В судовому засіданні представник скаржника Московка В.В. скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні з підстав, викладених у скарзі.
Представники ВДВС та «ТОВ СПЕКТРУМ ЕССЕТС» в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду скарги повідомлялись у встановленому законом порядку.
На підставі ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутністю осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доводи представника скаржника, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 19.06.2008 року між АК «Факторіал Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №С_041/37_08. У той же день, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитний договором між АК «Факторіал Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №С_041/37_08/ДЗ-3. У зв`язку з реорганізацією, АК «Факторіал Банк» було приєднано до ПАТ «СЕБ Банк», внаслідок чого ПАТ «СЕБ Банк» став правонаступником всіх прав та обов`язків АК «Факторіал Банк». 26.05.2015 року рішенням загальних зборів акціонерів було змінено найменування юридичної особи ПАТ «СЕБ Банк» на ПАТ «Фідобанк». Таким чином, ПАТ «Фідобанк» став правонаступником ПАТ «СЕБ Банк» і права вимоги до ОСОБА_1 за кредитний договором №С_041/37_08 від 19.06.2008 року та іпотечним договором №С_041/37_08/ДЗ-3 перейшло до ПАТ «Фідобанк».
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-616/11 від 19.12.2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість аз кредитним договором у розмірі 574 660,21 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн..
На виконання вищевказаного рішення суду, 25.05.2012 року державним виконавцям Вознесенівського ВДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, та одночасно накладено арешт на все майно боржника, згідно постанови №32685861 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30.05.2012 року за реєстраційним номером 12556888, зареєстровано обтяження всього нерухомого майна.
Згідно даних АСВП 27.02.2015 року виконавче провадження завершено на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження, виконавчий документ повернутий стягувачу ПАТ «Федобанк». Повторно виконавчий документі №616/11 від 11.05.2012 року, виданий Орджонікідзевський районний судом м. Запоріжжя, на виконання не пред`являвся.
25.09.2020 року між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, згідно з вимогами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С_041/37_08 від 19.06.2008 року та усіма забезпечувальним договорами.
10.02.2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» уклали договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором С_041/37_08 від 19.06.2008 року, згідно якого позичальник сплатив на рахунок ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» грошові кошти в сумі 200 000 грн., у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було видано довідку від 10.02.2022 року за №10/02/22-01 про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань за вказаними кредитним та іпотечним договорами.
10.05.2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до Вознесенівського ВДВС із заявою про скасування арештів майна боржника (обтяжень нерухомого майна), в зв`язку з відсутністю заборгованості перед кредитором.
Суд вважає, що дії державного виконавця щодо відмови у знятті арешту з майна скаржника є незаконною, виходячи з наступного.
18.12.2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №2-616/11, провадження №6/335/306/2020, яка залишена без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 20.04.2021 року, замінено стягувача ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» у виконавчих провадженнях з виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2011 року по справі №2-616/11 за позовом ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином факт заміни сторони виконавчого провадження не підлягає окремому доказуванню.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Чинна на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.
Водночас, спір у справі, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні №32685861 на стадії його завершення під час повернення виконавчого документу стягувачу у 2015 році.
Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Працевитого Г.О. від 10.05.2022 року про зняття арешту у зв`язку з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець відмовився зняти арешт з майна боржника.
За таких обставин, стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не є тим законом, який регулює спірні правовідносини.
Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.
Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.
Судом встановлено, що після повернення мтягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором та не заперечувала проти зняття арешту із майна боржника, що підтверджується договором укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» про врегулювання заборгованості за кредитним договором С_041/37_08 від 19.06.2008 року, згідно якого позичальник сплатив на рахунок ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» грошові кошти в сумі 200 000 грн., у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було видано довідку від 10.02.2022 року за №10/02/22-01 про відсутність претензій щодо виконання зобов`язань за вказаними кредитним та іпотечним договорами.
Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.
Подаючи заяву про зняття арешту з майна, представник боржника вказав, що він погасив борг перед особою, яка придбала право вимоги за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження, яке є завершеним та матеріали яких знищено виконавчою службою.
За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.
Крім того, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.
Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №32685861, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.
При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
На підставі вказаного, суд вважає., що не зняття ВДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право Московки підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.
На підставі викладеного та відповідно до вимог ст. ст. 261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд,
Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. на дії державного виконавця, зацікавлені особі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити.
Зобов`язати державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати арешт всього майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та припинити обтяження і вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: Тип обтяження: Арешт Нерухомого майна; Тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження:12556888; дата реєстрації 30.05.2012 року; Документ-підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, 32685861, 25.05.2012, головний державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ Святченко Є.В., т.236-75-02, виконавчий лист №2-616 від 11.05.2012 Орджонікідзевський р/с м. Запоріжжя.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст ухвали складено 14.09.2022 року
Суддя: А.В. Воробйов