Справа № 496/1408/22
Провадження № 2/496/1146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пасечник М.Л.

за участю секретаря Бондаренко Л.П.

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 , на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19.12.2016 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1000 грн на 3000 грн. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітня; стягнути з ОСОБА_2 , додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 16 327 грн..

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він, позивач, та відповідач розірвали шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.12.2016 року по справі №496/3803/16-ц стягнуто з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 19.12.2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначає позивач, на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.12.2016 року значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Так в своєму позові позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на 2022 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн., з 1 липня - 2744 грн., з 1 грудня - 2833 грн..

Аліменти які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину не достатньо для матеріального утримання дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. На даний час спільна дитина навчається у Одеському морехідному коледжі рибної промисловості ім. Олексія Соляника, державної форми, вартість навчання становить 19 500 грн. за кожен навчальний рік.

Крім того, при проходженні медичного огляду, сплачені послуги лабораторних досліджень у лабораторії ТОВ «Смартлаб» у розмірі 580 грн., куплена форма для навчання у розмірі 7350 грн., придбаний телефон, який необхідний для онлайн навчання у розмірі 5224 грн.. Спільна дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному його утриманні. Відповідач, крім аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць, додатково коштів на навчання не надає.

Відповідач є працездатною, як відомо позивачу, працює, інших дітей на утриманні не має, аліментів нікому не сплачує. Отже, на думку позивача, зобов`язана приймати участь в утриманні їх спільної дитини.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити, а також пояснив, що відповідач працювала, але дитині ніколи не допомагала. Крім того, позивач зазначив, що відповідач ніякого відношення до дитини немає, питання навчання дитини з нею не узгоджувалось. Дитині проводились дослідження але хронічних проблем зі здоров`ям не має.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду відзив, в якому просила розглянути справу у її відсутність, а також зазначила, що позов визнає частково та просить стягувати з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1400 грн. з урахуванням її заробітної плати.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив відповідача та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Копією заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2015 року встановлено, що позов ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, було задоволено та шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

У зазначеному шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Мирненською сільською радою Біляївського району Одеської області 01.02.2006 року , актовий запис №02.

Відповідно до копії рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто зі ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн..

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області від 21.04.2022 року за №163 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 , які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №219/21 від 06.08.2021 року, ОСОБА_3 вступив до Одеського Морехідного коледжу рибної промисловості ім. Олексія Соляника державної форми власності на денну форму навчання за спеціальністю 271 «річковий та морський транспорт» (спеціалізація: 271.02 «Управління судновими технічними системами і комплексами»).

Згідно довідки, наданої відповідачем від 30.09.2022 року за №МГТ00000003 встановлено, що ОСОБА_2 працює у ТОВ «МГК -Теплодар» з 01.11.2021 року та на даний момент займає посаду комірник. Сукупний дохід за період з 01.03.2022 року по 31.08.2022 року склав 27 147,69 грн., сума до виплати 22 273,98 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч.2 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, таким чином, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Окрім того, з часу присудження аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини істотно зріс прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, рівень життя значно подорожчав, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України є обґрунтованими.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є матір`ю ОСОБА_3 та, у відповідності до закону, повинна нести обов`язок матеріального забезпечення дитини.

Разом з тим, у позовній заяві позивач посилається на те, що сума аліментів яка повинна стягуватися з відповідача є мізерною і її не вистачає для гідного рівня життя дитини, необхідної для її фізичного, розумового, духовного морального та соціального розвитку.

Відповідачем було надано, як доказ, довідку, відповідно до якої заробітна плата за останні півроку, з урахуванням утримань, склала 22 273,98 грн., що підтверджує її не значний дохід, відповідно до якого, вона не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі в якому просить стягувати позивач, а тому суд вважає, що позов підлягає ,в даному випадку, частковому задоволенню та вважає, за можливе змінити розмір аліментів з 1000 грн. на 1500 грн., з урахуванням наданих відповідачем доказів.

Крім того, задовольняючи частково позов позивача, суд також бере до уваги надані позивачем докази, а саме: договір про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №219/21 від 06.08.2021 року, копії квитанцій № 0.0..1 від 05.08.2021 року та №0.0..1 від 28.12.2021 року відповідно до яких позивачем було сплачено освіту сина у розмірі по 9 750 грн, а разом 19500 грн., квитанцією про сплату за телефон Xiaomi Redmi10 на суму 5224 грн., рахунком № НОМЕР_2 від 10.06.2021 року з ТОВ «Смартлаб» на суму 580 грн., товарний чек №71 від 11.08.2022 року, на суму 7350грн., вказані витрати позивач зазначає як додаткові та просить стягнути суму у розмірі 16 327 грн., що складає половину витрачених коштів.

Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19), від 31.01.2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що витрати на навчання сина, придбання телефону, здавання аналізів, покупку одягу є додатковими витратами, а тому, відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах.

Разом з тим, у даному випадку, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені ним у зв`язку з навчанням сина в Одеському Морехідному коледжу рибної промисловості ім. Олексія Соляника, а саме на оплату вартості навчання, придбання телефону, особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України, зокрема, необхідністю розвивати у такий спосіб здібності дитини.

Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України.

Саме по собі навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та не може безумовно свідчити, що витрати пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18).

Крім того, позивач не довів існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навів мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з матір`ю дитини.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина. Навчальний заклад обрано позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем, вказаний факт було підтверджено останнім в судовому засіданні.

До повноліття дитини у відповідача наявне зобов`язання аліментного утримання дитини проте, у разі коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів у порядку ст. ст. 198-200 СК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 07.12.2016 року, по справі №496/3803/16-ц на утримання неповнолітнього сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі з 1 000 грн. на 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2022 року

Суддя М.Л. Пасечник