П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року

м. Чернівці

справа № 725/3779/21

провадження №22-ц/822/431/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретаря Конецької Д.Г.

з участю представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Бацей Тетяни Миколаївни, представника відповідача Фодчук Оксани Василівни

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1 , ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2022 року, головуючий у першій інстанції Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у червні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначало, що Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 11 лютого 2009 року №E/V082737, за яким Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 400 000 Євро на строк до 18 липня 2018 року.

Забезпечено виконання зобов`язання договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 поруки від 18 липня 2018 року №E/V082737.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 кредит в сумі 370871,05 Євро, проценти в сумі 259297,63 Євро, пеню в сумі 82625,02 Євро.

Посилалось на заборгованість за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 за період з 18 жовтня 2016 року по 5 травня 2021 року в сумі 153067,38 Євро, розмір 3 процентів річних за період з 23 серпня 2013 року по 5 травня 2021 року в сумі 55150,93Євро.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 заборгованість в сумі 55150,93 Євро, що становить 1848107 грн. 66 коп., солідарно.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у грудня 2021 року уточнило позовні вимоги.

Вказувало, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № E/V082737 від 18 липня 2008 року, в розмірі 5194350,91 грн., що складає 468697 Євро звернув стягнення на нерухоме майно торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № Е/V082737 від 18 липня 2008 р. та додаткового договору до договору іпотеки № E/V082737 від 20 січня 2010 року Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 заборгованість в сумі 55150,93 Євро, що становить 1848107 грн. 66 коп. солідарно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2022 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 заборгованість в сумі 13 801,23 Євро, витрати, пов`язанні із сплатою судового збору, в сумі 7 721 грн. 61 коп. солідарно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просять рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено вимоги процесуального законодавства щодо строку та порядку залучення нових доказів, зміни підстав позову.

Зазначає, що ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15 вересня 2021 року закрито підготовче провадження, Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» подано доказ рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року №2-790 лише 8 листопада 2021 року із порушенням вимог частини 2, 8, 10 ст.83 ЦПК України.

Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» втрачено право на зміну підстав позову, уточнена позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» мала бути залишена без розгляду.

Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 18 жовтня 2016 року реалізоване право на продаж предмета іпотеки на підставі рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 червня 2011 року, тому строк позовної давності на стягнення 3 процентів річних за період невиконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 червня 2011 року збіг 18 жовтня 2019 року.

Наступні обставини визнання рішенням Першотравневого районного сду м.Черінвці від 5 лютого 2018 року договору між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» купівлі-продажу торгівельного комплексу, що знаходиться по вул.Руській,205-в м.Чернівці, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 18 жовтня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за номером 9127, недійсним не свідчать про невиконання судового рішення.

В уточненій позовній заяві банком не здійснено розрахунку боргу, наданий розрахунок не стосується періоду невиконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 червня 2011 року.

Вважає, що 3 проценти річних підлягають стягненню виключно разом зі стягненням суми боргу, у даній справі вимог про стягнення суми боргу не заявлялось.

Посилається на те, що позичальнику, іпотекодавцю та поручителю було надіслано претензійний лист від 2 лютого 2010 року №641 з вимогою погашення всієї заборгованості за кредитним договором у розмірі 384145,26 євро, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. 19 квітня 2010 року вчинено виконавчий напис, якими фактично змінено строк виконання зобов`язання, неправомірно нараховуються банком відсотки та пеня після 2 лютого 2010 року, сплив строку позовної давності до основної вимоги та безпідставність пов`язаних з такою вимогою платежів.

Строк дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором вважається таким, що настав з 3 березня 2010 року (закінчення 30-денного строку з моменту пред`явлення вимоги).

У банка виникло право пред`явити вимогу до поручителя щодо повернення кредиту, починаючи з 3 березня 2010 року протягом шести місяці до 3 вересня 2010 року, позов до поручителя пред`явлений поза межами преклюзивних строків.

Вказує на безпідставність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви про визнання поруки припиненою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту №E/V082737 від 11 лютого 2009 року 3 процентів річних за період з 5 травня 2018 року по 5 травня 2021 року в сумі 13801, 23 Євро.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про невиконання зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту №E/V082737 від 11 лютого 2009 року.

Судом першої інстанції встановлено борг в сумі 153067,38 Євро.

При цьому суд першої інстанції вважав, що наявність рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року, яким в рахунок погашення заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту №E/V082737 від 11 лютого 2009 року в розмірі 5194350,91 грн., що складає 468697 Євро, звернуто стягнення на нерухоме майно, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України за весь час прострочення.

Водночас судом першої інстанції за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 застосовано позовну давність.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 18 липня 2008 року №E/V082737, за яким Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надано ОСОБА_1 кредит в сумі 400 000 Євро на строк до 18 липня 2018 року.

Забезпечено виконання зобов`язання договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 поруки від 18 липня 2008 року №E/V082737.

Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» надіслано ОСОБА_1 претензійний лист від 2 лютого 2010 року №641 з вимогою погашення всієї заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 у розмірі 384145,26 євро, що складається з кредиту в сумі 374941,24 євро, простроченого кредиту в сумі 100 євро, відсотків в сумі 2249,69 євро, прострочених відсотків в сумі 6811 євро, пені в сумі 43,33 євро., до 15 лютого 2010 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 кредит в сумі 370871,05 євро, проценти в сумі 259297,63 євро, пеню в сумі 82625,02 євро.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 18 травня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30 вересня 2013 року задоволено, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 30 вересня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.

В подальшому, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 21 вересня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Також рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № E/V082737 від 18 липня 2008 року, в розмірі 5194350,91 грн., що складає 468697 євро звернув стягнення на нерухоме майно торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № Е/V082737 від 18 липня 2008 р. та додаткового договору до договору іпотеки № E/V082737 від 20 січня 2010 року Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Водночас рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 лютого 2018 року було визнано договір між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» від імені приватного підприємства «Полекс-Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» договору купівлі-продажу нерухомого майна торговельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 18 жовтня 2016 року, недійсним.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи з наведеного зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Главою 50 ЦК України не передбачено підставою припинення зобов`язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Таким чином, факт ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз.1 п.18 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом ст.552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом ч.2 ст.625 та ч.1 ст.1050 ЦК України інфляційні входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на недоведеність Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 в сумі 153067,38 Євро фактично зводиться до виконання зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року встановлено заборгованість за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 в сумі 468697 євро, яка складається з кредиту в сумі 371841,92 євро, процентів в сумі 87046,31 євро, пені в сумі 9808, 77 євро.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Отже, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року містить преюдиційні факти невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 з сплати кредиту в сумі 371841,92 євро, процентів в сумі 87046,31 євро, пені в сумі 9808, 77 євро.

Водночас рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 5 лютого 2018 року було визнано договір між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» від імені приватного підприємства «Полекс-Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» договору купівлі-продажу нерухомого майна торговельного комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 18 жовтня 2016 року, недійсним.

Тому вчинення Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» від імені приватного підприємства «Полекс-Люкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» договору купівлі-продажу нерухомого майна торговельного комплексу, розташованого по вул.Руській,205-в м.Чернівці, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 18 жовтня 2016 року, за ціною 6261557 грн. 50 коп. не має наслідком повернення ОСОБА_1 . Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 6261557 грн. 50 коп.

З огляду на наведене рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02 червня 2011 року, яким в рахунок погашення заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2018 року №E/V082737 в розмірі 5194350,91 грн., що складає 468697 євро звернуто стягнення на нерухоме майно торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, не виконано.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про невиконання зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 в розмірі 5194350 грн. 91 ком. за рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 жовтня 2011 року відповідає обставинам справи.

Оскільки зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» не виконано, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, за період з 5 травня 2018 року по 5 травня 2021 року.

За таких обставин три відсотки річних дорівнюють 153067 євро 38 євроцентів (153067,38 євро загальна сума боргу х 3 відсотки х 1097 днів : 100 : 365 днів у році).

Посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неправомірне нараховування банком відсотків та пені після надіслання ОСОБА_1 претензійного листа від 2 лютого 2010 року №641 з вимогою погашення всієї заборгованості за кредитним договором у розмірі 384145,26 євро не має правового значення для вирішення зазначеного спору.

За змістом претензійного листа Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 2 лютого 2010 року №641 заборгованість ОСОБА_1 за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 станом на 1 лютого 2010 року складається з кредиту в сумі 374941,24 євро, простроченого кредиту в сумі 100 євро, відсотків в сумі 2249,69 євро, прострочених відсотків в сумі 6811 євро, пені в сумі 43,33 євро.

Водночас рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року встановлено невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 11 лютого 2009 року №E/V082737 з сплати кредиту в сумі 371841,92 євро, процентів в сумі 87046,31 євро, пені в сумі 9808, 77 євро., що менше зобов`язання, визначеного претензійним листом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 2 лютого 2010 року №641, щодо кредиту та відсотків.

Крім того, Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» визначено 3 проценти річних з простроченої суми, що складається лише з кредиту в сумі 153067 євро 38 євроцентів.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 правильність розрахунку, наданого Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», не спростована.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не були позбавлені можливості спростувати розрахований Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» розмір заборгованості за 3 % річних, проте не вчинили таких дій на спростування визначеного позивачем розміру позовних вимог.

Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на припинення поруки.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов`язання поручителя має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

На підставі пункту 10 договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 поруки від 18 липня 2008 року №E/V082737 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Умова договору поруки про те, що порука за цим договором діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, не свідчить про те, що цим договором установлено строк дії поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки.

Строк дії поруки, передбачений частиною четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Зважаючи на наведене, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора і суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

У свою чергу передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України перебіг строку дії поруки за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами, починається стосовно кожного окремого платежу від дня, коли відбулося таке порушення.

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12.

У разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту.

Отже, керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців (якщо інший строк не передбачений договором поруки) з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

За змістом пункту 2.3.3 договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 при настанні будь-якої з наступних подій неотримання від позичальника згоди на зміну відсоткової ставки за користування кредитом до дати вступу в силу зміненої відсоткової ставки; порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами даного договору, у тому числі порушення цільового використання кредиту та інше банк за своїм розсудом має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за даним договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення. При цьому по зобов`язаннях, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили згідно дати, вказаної в повідомленні. В цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за даним договором.

Таким чином, сторони врегулювали у договорі між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання.

До матеріалів справи приєднано претензійний лист Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до боржника ОСОБА_1 від 2 лютого 2010 року №641 про сплату боргу в сумі 384145,26 євро, що складається з кредиту в сумі 374941,24 євро, простроченого кредиту в сумі 100 євро, відсотків в сумі 2249,69 євро, прострочених відсотків с сумі 6811 євро, пені в сумі 43,33 євро у термін до 15 лютого 2010 року.

Тобто, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило строк дії договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 02 червня 2011 року за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Полекс-Люкс» про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 в розмірі 5194350,91 грн., що складає 468697 євро звернуто стягнення на нерухоме майно торгівельний комплекс загальною площею 1178,10 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 755/15853/15-ц (провадження № 61-17963св19) зроблено висновок, що звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

З огляду на наведене на час звернення Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Полекс-Люкс» про звернення стягнення настав строк виконання договору між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 18 липня 2008 року №E/V082737 в повному обсязі.

Отже, шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту згідно дати, вказаної в повідомленні Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до боржника ОСОБА_1 від 2 лютого 2010 року №641 про сплату боргу 15 лютого 2010 року.

Проте, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із розглядуваним позовом, у тому числі із вимогами до поручителя ОСОБА_2 у червні 2021 року, тобто поза межами строку дії поруки.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо безпідставності вимог про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, у зв`язку із спливом строку позовної давності до основної вимоги.

Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522гс16 зробив висновок, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат. Стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17.

Також посилання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на подання Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» 8 листопада 2021 року доказу рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 червня 2011 року №2-790 із порушенням вимог частини 2, 8, 10 ст.83 ЦПК України є безпідставними.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Оскільки доступ до судових рішень є відкритим та доступним у Єдиному державному реєстрі судових рішень, то немає підстав вирішувати питання про долучення судових рішень до справи відповідно до цивільного процесуального закону.

На підставі частини 7 статті 83 ЦПК України якщо зі зміною предмета або підстав позову або подання зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» подано уточнену позовну заяву, якою змінено підставу позову, 20 грудня 2021 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від 11 лютого 2009 року №E/V082737 в сумі 13801 євро 23 євроцентів, судового збору в сумі 7721 грн. 61 коп. солідарно підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 від 11 лютого 2009 року №E/V082737 в сумі 13801 Євро 23 центів, судового збору в сумі 7721 грн. 61 коп. солідарно скасувати .

У позові Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 5 липня 2022 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді А.І. Владичан

І.Н. Лисак