Провадження № 2/742/4/22
Єдиний унікальний № 742/2705/19
РІШЕННЯ
28 жовтня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області, Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування арешту на майно,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жайворонко І.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту на майно. В обґрунтування цих вимог зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.12.2015 року було накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_6 . Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2016 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відповідно до якої вони визнали факт їхнього спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з листопада 2011 року по 01.12.2015 року і визнали, що нежитлова будівля, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля, пилорама за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль марки «Урал 375» днз. НОМЕР_1 є їх спільною сумісною власністю, та повністю виділяється, за умовами мирової угоди, у власність позивача. Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання вироку в частині задоволених позовних вимог потерпілих та стягнень на користь держави залишено дію арешту нерухомого та рухомого майна ОСОБА_6 , але частина майна не належить ОСОБА_6 , а належить позивачу, а тому накладений арешт на автомобіль марки «Урал 375» днз. НОМЕР_1 , нежитлову будівлю, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю пилораму за адресою: АДРЕСА_2 , просить скасувати з метою переоформлення права власності на дане майно.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте згідно з адресованою до суду заявою її представника, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглянути справу за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та її адвокат Матвієнко В.М. в судове засідання також не з`явилися, проте згідно з адресованою до суду заявою просили справу розглядати без їх участі, заявлені позовні вимоги не визнають.
Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, проте згідно з адресованою до суду заявою від ,, просила справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги не визнає.
Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча протягом тривалого часу слухання справи повідомлявся неодноразово.
Третя особа представник Прилуцького ВДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області до суду не з`явився, проте попередньо представником подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.
Третя особа представник Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області до суду не з`явився, проте попередньо представником подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Зокрема, згідно зі ст.170 КПК України, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення(цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження. Арешт майна має тимчасовий характер, оскільки остаточне рішення про те, що належить вчинити з майном, яке арештоване, буде вирішено судом при ухваленні вироку. Арешт накладається виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила небезпечне діяння.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє в силу закону чи договору майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Статтею 1 Протоколу № 1КЗПЛ, якій кореспондують статті 13,41 Конституції України, закріплено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Недоторканність права власності забезпечується у всіх сферах суспільного життя, зокрема і під час кримінального провадження. Разом з тим право власності не є абсолютним. В інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити обмежене користування його майном іншими особами. Саме для виконання завдань кримінального провадження, у разі виникнення конкуренції між приватними і суспільними інтересами, КПК передбачає можливість позбавлення або обмеження права власності особи. «Позбавлення права власності» передбачає таке правове положення, коли власника примусово позбавляють у сукупності всіх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.12.2015 року було накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме на: автомобіль марки «Урал 375» днз. НОМЕР_1 , нежитлову будівлю, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю пилораму за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлову будівлю, будинок механізаторів, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, навіс с/г теніки в тракторній бригаді, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та нежитлову будівлю, молочний блок, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11).
Згідно актуальної інформації про об"єкт нерухомого майна №12738031 від 24.12.2015 та №12740347 від 24.12.2015 реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області на підставі ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.12.2015 накладено арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6 .
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11.01.2016 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , відповідно до якої вони визнали факт їхнього спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з листопада 2011 року по 01.12.2015 року і визнали, що нежитлова будівля, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля, пилорама за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль марки «Урал 375» днз. НОМЕР_1 є їх спільною сумісною власністю, та повністю виділяється, за умовами мирової угоди, у власність ОСОБА_1 . Ухвала набрала законної сили 19.01.2016 року(а.с.15-16).
Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання 12 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 на корить держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 20124,77грн.. Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_2 500000,00грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 17250,00грн. матеріальної шкоди, а всього 517250,00грн.; на користь потерпілого ОСОБА_5 500000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь потерпілого ОСОБА_4 500000,00грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. З метою забезпечення виконання вироку в частині задоволених позовних вимог потерпілих та стягнень на користь держави залишено дію арешту майна ОСОБА_6 на автомобіль марки «Урал 375» днз. НОМЕР_1 , нежитлову будівлю, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю пилораму за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлову будівлю, будинок механізаторів, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, навіс с/г техніки в тракторній бригаді, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та нежитлову будівлю, молочний блок, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.17-25).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 жовтня 2018 року залишено без змін(а.с.26-33).

Постановою Верховного Суду від 20 січня 2020 року вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 жовтня 2018 року та ухвалу апеляційного суду від 09 квітня 2019 року залишено без змін(а.с.80-82).

Вирок набрав законної сили 09 квітня 2019 року.

Відповідно до постанови про арешт майна боржника від 01.07.2021 року, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №73473318 від 01.07.2021, державним виконавцем Прилуцького міськрайонного ВДВС Північно-Сідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Суми) Шибіко Є.М., на виконання виконавчих листів №742/1216/16-к від 04.03.2020, для забезпечення збереження майна та належного виконання рішення суду, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_6 . Розмір основного зобов`язання 1670737,22грн(а.с.136-141). Крім того, згідно актуальної інформації про об"єкт нерухомого майна №12738031 від 24.12.2015 та №12740347 від 24.12.2015 реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області на підставі ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 07.12.2015 накладено арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6 .

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підтвержується, що на все майно, належне ОСОБА_6 накладено арешт.

За правилами ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що власником об`єктів нерухомого майна: нежитлової будівлі, автогараж за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлової будівлі, пилорама за адресою: АДРЕСА_2 , згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження(а.с.13-14), є ОСОБА_6 , який засуджений вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 жовтня 2018 року, боргові зобов"язання ОСОБА_6 ним не виконано, відкриті виконавчі провадження не завершено, тому з метою забезпечення відшкодування заподіяної шкоди не зникла необхідність у знятті арешта майна.

Крім того, як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Суд враховує ту обставину, що за правилами ст.334 ЦК України - моментом набуття права власності за договором є:

1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

4. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до вимог ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", право власності на нерухоме майно підлягає обов"язковій державній реєстрації. Позивачка не зареєструвала своє право власності на спірне майно, а тому не може вважатись її власником. Арешт спірного майна накладено правомірно і підстав для його скасування суд не вбачає.

В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексу.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову, як необґрунтованого.

У зв`язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ніжинська районна державна адміністрація Чернігівської області, Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування арешту на майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим Циганко