Провадження №22-ц/812/869/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 жовтня 2022 року м. Миколаїв

справа № 478/677/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Новомихайлівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, про встановлення фактів, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 16 серпня 2021 року, під головуванням судді Іщенко Х.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що має юридичне значення.

Заявник зазначав, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 у справі № 478/1656/20 встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_4 . ОСОБА_7 є його матір`ю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його двоюрідна баба ОСОБА_8 , сестра ОСОБА_4 . За життя, ОСОБА_8 заповіла йому, належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК057437 земельну ділянку, площею 5,74 га ріллі, розташовану на території Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Як вказав заявник, він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте йому в цьому було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують наявність родинних відносин зі спадкодавцем, а також через не зазначення у заповіті повної дати його народження, що не дає змоги встановити факт, що зазначена в заповіті особа внук ОСОБА_1 , 2000 р.н., є тією ж особою, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

З огляду на вказане, заявник просив встановити факт родинних відносин між ним - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на рівні двоюрідної баби та двоюрідного онука (внучатого племінника), а також факт належності йому правовстановлюючого документу - заповіту, посвідченого 11 жовтня 2012 року виконкомом Новомихайлівської сільської ради Новобузького (Баштанського) району Миколаївської області.

Заінтересована особа ОСОБА_2 направила заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечувала.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є двоюрідним онуком (внучатим племінником) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , заповіту ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідченого 11 жовтня 2012 року секретарем виконкому Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області за реєстровим №15.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням порушені її спадкові права, як спадкоємиці за законом її рідної сестри - ОСОБА_8 . В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_8 склала заповіт на заявника у справі, так як вважала що він є рідним онуком її брата, ОСОБА_4 , родинні відносини з яким ОСОБА_1 встановив рішенням, яке вона наразі оспорює. Тому вважає, що якщо родинні відносини ОСОБА_4 по відношенню до заявника будуть скасовані, відповідно і заповіт її сестри буде визнаний недійсним і вона зможе отримати спадщину після смерті рідної сестри за законом. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 : задовольняючи заяву суд виходив зі змісту довідки Новомихайлівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, пояснень свідка ОСОБА_9 та фактів, встановлених рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 січня 2021 року у цивільній справі №478/1656/20. Однак вищевказане рішення скасовано постановою Миколаївського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, а довідка сільської ради і пояснення свідка є лише припущеннями, тоді як доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Посилаючись на існування спору про право щодо спадкування, ОСОБА_3 вважала, що справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому просила залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи та апелянт не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі. Також вона зазначала, що підтримує апеляційну скаргу у повному обсязі та просить її задовольнити.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Бібік М.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, також він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Від Новомихайлівської сільської ради також надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

ОСОБА_2 про причину неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , яка за життя, склала заповіт, посвідчений 11.10.2012 року Новомихайлівською сільською радою Новобузького району Миколаївської області за реєстровим № 15, яким належну їй на підставі державного акту серії МК № 057437 земельну ділянку, площею 5,74 га ріллі, заповіла онуку ОСОБА_1 , 2000 р.н.

ОСОБА_1 було відмовлено постановою нотаріуса в оформленні спадкових прав в зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, а також через відсутність у заповіті повної дати його народження, що не дає змоги встановити факт, що зазначена в заповіті особа внук ОСОБА_1 , 2000 р.н., є тією ж особою, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази свідчать про обґрунтованість та доведеність його доводів та наявність підстав для визнання вказаних у заяві факту відповідно до вимог статті 259 ЦПК України.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком.

Так, згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що "юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, на яку заявник посилається в касаційній скарзі, зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 94/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 , яке було досліджено судом першої інстанції, вбачається, що у передбачений законом строк із заявами про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітами; ОСОБА_3 , та ОСОБА_10 про прийняття спадщини за законом.

Проте інші спадкоємці ОСОБА_8 не були залучені до участі у справі.

Також у спадковій справі міститься заява ОСОБА_3 до нотаріуса з проханням не вчиняти нотаріальних дій щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , в зв`язку зі спором щодо спадкового майна.

Метою звернення ОСОБА_1 із даною заявою є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для оформлення спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8 .

Між тим встановлення таких фактів впливає на права спадкоємців ОСОБА_8 за законом, зокрема щодо обсягу майна, яке вони можуть успадкувати.

Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , обставини також свідчать про наявність між нею та заявником спору про право, який можливо вирішити лише у порядку позовного провадження.

Таким чином, факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки матеріали справи свідчать про те, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про розгляд заяви ОСОБА_1 у порядку окремого провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Аргументи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржуване судове рішення і залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши, що він вправі подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 367, 374, 377, 381-382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Новомихайлівська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, про встановлення фактів, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2022 року.