ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3389/22 Справа № 210/106/21 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

сторони:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області відомості щодо дати складання повного тесту судового рішення відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ ««Криворіжтепломережа») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання.

Позивач надає послуги з постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Так як будинок АДРЕСА_2 , є багатоповерховим, опалення до квартири АДРЕСА_3 , здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію, однак відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснюють, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2015 р. по 01.04.2020 р. складає за централізоване опалення 16 358,78 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» за період з 01.01.2015 року по 01.05.2018 року заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 9859,77грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» за період з 01.01.2015 року по 01.04.2020 року заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 6499,01грн.

В решті позову до ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 911,82грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 911,82грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 278,37грн.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,. ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог в межах строку позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідачі посилаються на те, що вони не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що позбавило відповідачів права на подання відзиву на позовну заяву, заперечення проти вимог позивача та права заявляти клопотання.

Також відповідач посилається на те, що суд першої інстанції стягнув заборгованість без урахування строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення по справі, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга відповідачів обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за їх відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачам судових повістки про призначення справи до розгляду на 19 травня 2021 року, що не відповідає ч.5 ч. ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживанню, з боку відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , комунальних послуг з надання теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (далі Правила).

Відповідно до довідки за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та є споживачами житлово комунальних послуг, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» : ОСОБА_2 власник, ОСОБА_1 дочка та ОСОБА_4 дочка, зареєстровані з 27.11.2007 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрований з 27.04.2018 року ( а.с.6).

За період з 01.01.2015 року по 01.04.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується заборгованість по оплаті послуг з надання теплової енергії в розмірі 16 358,78 грн.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з надання теплової енергії позивач посилався на те, що на відповідачів, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , покладено обов`язок щодо сплати заборгованості за надані позивачем послуги теплової енергії.

Частково задовольняючи позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа», суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позивачем обставин порушення відповідачами зобов`язання проводити оплату наданих послуг, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків у судовому порядку.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2015 року по 01.04.2020 року, та відповідно із розміром стягнутого судом, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти б, 7, 8 частини першої статті 31).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є постачальником послуг централізованого опалення у період виникнення заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є споживачами послуг з теплової енергії, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа».

Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за теплову енергію квартири АДРЕСА_4 за період з 01.01.2015 року по 01.04.2020 року становить 16 358,78 грн.(а.с. 7).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просять відмовити КПТМ «Криворіжтепломережа» в задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим заявили про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Лише той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (постанова Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 317/3698/15-ц; постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц).

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції відповідачі належним чином не були повідомлені про розгляд справи, у зв`язку з чим відповідачами в апеляційній скарзі ставиться питання застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування позовної давності, є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Крім того, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за період з 01.01.2015 року по 01.04.2020 року, яка становить 16 358,78 грн.

12 січня 2021 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з з постачання теплової енергії.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з 01 квітня 2017 року по 01 квітня 2020 року.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Оскільки, відповідач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зареєстровані у вказаному житлі (а.с.6), вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, так як місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано за зазначеною вище адресою з 27.04.2018 року, то він має обов`язок перед позивачем щодо сплати заборгованості за теплову енергію з часу реєстрації місця проживання за даною адресою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а саме про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суми заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 квітня 2017 року до 01.05.2018 року у розмірі 4 158, 80 грн., а за період з 01.05.2018 року по 01.04.2020 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 6499,01грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, за принципом пропорційного розподілу судових витрат до задоволених позовних вимог, на користь з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1369,46 грн., (а.с.1)

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2021 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01 квітня 2017 року до 01.05.2018 року у розмірі 4 158 (чотири тисячі сто п`ятдесят вісім) гривень 80 копійок

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.05.2018 року по 01.04.2020 року у розмірі 6499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 01 копійка.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа`та судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1369,46 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 14 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: