Справа № 450/3260/21 Провадження № 2/450/315/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами.

В обґрунтування позову, покликається на те, що її чоловік, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із дружиною за час свого життя збудував житловий будинок у АДРЕСА_1 , право власності на який відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.01.1990 року, яке видане на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради від 18.01.1990 року «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків», було оформлено на ОСОБА_5 . У вказаному будинку відповідно до відомостей будинкової книги були зареєстровані усі члени сім`ї, батьки та діти, а саме відповідачі у справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За час свого життя ОСОБА_5 своїми майновими правами не розпорядився в цілому чи частково, заповіту не склав. ОСОБА_1 , як дружині померлого ОСОБА_5 , належить Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя щодо майна, набутого подружжям за час шлюбу. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , увійшло Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . До спадкоємців першої черги належать позивач та сини померлого - відповідачі у справі, які наміру прийняти спадщину протягом встановленого законом строку не виявили. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 , його дружина, ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала разом із чоловіком, а тому прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном, від свого права на спадкування протягом встановленого законом строку не відмовилася, а сини померлого спадщину не прийняли. Проте, оскільки правовстановлюючі документи на майно також є втрачені, ОСОБА_1 позбавлена можливості здійснити свої спадкові права через нотаріальну контору та змушена звертатися із цим позовом, який просить суд задоволити.

Ухвалою від 28.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

03.03.2022 року справу призначено до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказує на те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача та представника відповідача, висловлені у письмових заявах та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.01.1990 року, яке видане на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради від 18.01.1990 року «Про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків».

Відповідно до довідки, виданої Сороки-Львівською сільською радою народних депутатів, згідно погосподарських книг, за ОСОБА_5 рахується будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Технічні характеристики житлового будинку підтверджується Технічним паспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду за інвентарним номером 34 від 20.09.1989 року та довідкою від 26.07.1994 року,відповідно до яких житлова площа будинку становить 71, 0 кв.м., не включаючи кухні та інших підсобних приміщень, та складається із чотирьох кімнат.

Відповідно до ст. 22 КпШС, що діяв на момент набуття права власності на житловий будинок, а саме 1990 рік, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Отже, вбачається що Ѕ частка будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами належала на праві спільної сумісної власності подружжя дружині померлого - ОСОБА_1 , факт сімейних відносин підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 05.08.1971 року, зареєстрованого Дублянській селищній раді Львівської області.

З копії Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 14.05.2015 року, виданого повторно Виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, окрім іншого, право власності на Ѕ часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами.

За час свого життя ОСОБА_5 своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядився в цілому чи частково, заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом почергово.

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 , факт сімейних відносин підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 05.08.1971 року, зареєстрованого Дублянській селищній раді Львівської області, його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з довідки № 817 від 22.07.2021 року, виданої Мурованською сільською радою Львівського району Львівської області, на час смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ним постійно проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 згідно поданих заяв, на спадкове майно після смерті батька не претендують, приймати її не бажають, заявлені позовні вимоги визнають.

Відтак, в силу вимог ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

Із наявної у матеріалах справи відповіді Пустомитівської державної нотаріальної контори № 105/02-14 від 23.02.2022 року вбачається, що спадкова справа на спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 18.02.2022 року, не заводилася.

Проте, судом встановлено, що правовстановлюючі документи на майно є втрачені, що унеможливлює право позивача здійснити свої спадкові права у позасудовому, зокрема нотаріальному порядку.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивач являється спадкоємцем першої черги спадкування після смерті чоловіка; те, що позивач вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ст. 22 КпШС, ст.ст. 259, 263, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03.03.2022 року.

СуддяІ. І. Мельничук