ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 492/1235/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/7331/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 20 квітня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Гусєвої Н.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,яка продовжує навчання(а.с.1-2).

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час навчається на четвертому курсі денного відділення бюджетної форми навчання КЗ «Одеській обласний базовий медичний фаховий коледж». Донька особистих доходів не має, фактично знаходиться на її утриманні. Однак, її доходів не вистачає, та вона не в змозі самостійно надавати матеріальну допомогу, так як необхідні витрати на оплату гуртожитку, проїзд, харчування, купівлю одягу, придбання методичних посібників, роздрукування матеріалу, придбання канцелярських товарів. До досягнення повноліття дочки батько ОСОБА_1 сплачував аліменти на її утримання.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2021 року у твердій грошовій сумі, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на момент складання позову складає 2379 грн., до 07 липня 2026 року, якщо повнолітня дочка продовжить навчання.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив, в якому з позовними вимогами не погодився і просив відмовити в задоволенні позову, вказавши, що позивачка не надала суду доказів придбання позивачкою підручників, методичних посібників, оплати гуртожитку для проживання дитини. Він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має офіційної роботи та стабільного доходу, проживає в орендованій квартирі, що потребує значних витрат, внаслідок чого не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх повнолітньої дитини на час навчання (а.с.25-28).

Справа за заявами сторін розглянута у їх відсутність (а.с.37,38).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, що оскаржується

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 20 квітня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 грн. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 17 листопада 2021 року, і до досягнення дитиною 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за умови продовження нею навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Допущено негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийнявши до уваги обов`язок батька дитини утримувати свою повнолітню дитину, яка на момент ухвалення рішення суду є працездатною, але не працює, бо навчається і потребує матеріальної підтримки від батька; стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не має офіційної роботи та стабільного доходу, проживає в орендованій квартирі, не працює, хоча може працювати, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який має забезпечуватись насамперед батьками, рівного обов`язку батька та матері по утриманню дитини(а.с.41-43).

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на спрощений підхід до розгляду справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що

- судом не встановлено чи дійсно позивач несе будь-які матеріальні витрати, у зв`язку з навчанням повнолітньої дитини, оскільки до позову не було долучено жодного доказу в підтвердження заявленого переліку витрат на утримання повнолітньої дитини,

- суд не обґрунтував, в чому саме полягає потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі та чи дійсно є у відповідача можливість надавати таку допомогу,

- судом не враховано, що він з об`єктивних причин не має реальної можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, враховуючи надані ним докази (а.с.45-47).

Правом відзиву на апеляційну скаргу позивачка не скористалася.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до правил ч.13ст.7, ч.1ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що:

- у сторін є повнолітня дитина, яка продовжує навчання, не працює та потребує матеріальної підтримки від батька,

- суду не надано жодного доказу неможливості надавати таку допомогу з боку відповідача, а обставини, на які останній посилається, враховані при визначені розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 29 серпня 2009 року (а.с.8).

Від шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5, 6).

З довідки №365 від 08 вересня 2021 року, виданої комунальним закладом «Одеський обласний базовий медичний фаховий коледж», вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається у 45-ій групі 4-го курсу зазначеного навчального закладу за спеціальністю «Лікувальна справа» денного відділення бюджетної форми навчання. Очікуваний строк закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с.7).

Згідно довідки №2987/02-10 від 21 вересня 2021 року, наданої Тарутинською селищною радою Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю (а.с.11).

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 березня 2010 року вбачається, що на підставі рішення суду з відповідача ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 02 квітня 2009 року до повноліття дитини (а.с.10).

07 жовтня 2012 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_2 (а.с.9)

02 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.33).

Від даного шлюбу відповідач має двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.34,35).

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України від 31 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав у 2015 році доходи в розмірі 1 378 грн., у 2016 році 17 262 грн., у 2017 році 38 400 грн., у 2018 році 39 463,80 грн. (а.с.29-30).

Дані про доходи позивачки, а також про наявність у сторін будь-якого нерухомого майна, транспортних засобів, вкладів тощо матеріали справи не містять.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18, від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Суд першої інстанції, встановивши, що повнолітня донька ОСОБА_3 продовжила навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 , будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції проігноровано, що позивачка не надала доказів на підтвердження понесення нею будь-яких матеріальних витрат, у зв`язку з навчанням повнолітньої дитини, до уваги колегією суддів не приймаються.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, під час якого з об`єктивних причин необхідно нести витрати на харчування, проїзд, проживання, придбання потрібних для навчання товарів, що не потребує подання певних додаткових доказів.

Також не приймаються до уваги посилання апелянта, що судом не враховано, що він не має реальної можливості сплачувати аліменти.

Так, увиконання вимог ст.ст.12,81 ЦПК України відповідач, маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження, не надав доказів, що не працює. Доказів свого скрутного матеріального становища, що унеможливлює утримання ним своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, ні суду першої, ні апеляційної інстанцій також не надано.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у нього офіційної роботи та стабільного доходу, наявність іншого шлюбу та двох малолітніх дітей, не є підставою для відмови в задоволенні позову. Дані обставини в повному обсязі були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру стягнення аліментів.

Колегія суддів апеляційний суду наголошує, що батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх дітей.

Твердження апелянта про те, що позивачка не має на утриманні інших дітей, має стабільний дохід, її матеріальне становище значно ліпше за його, є безпідставними, оскільки нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, зокрема: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків.

Об`єктивних причин реальної неможливості ОСОБА_1 сплачувати аліменти у визначеному розмірі апеляційним судом не встановлено та апелянтом не вказані.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанцій правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому судове рішення є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на положення ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат у разі відмови у задоволенні вимог покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняАрцизького районного суду Одеської області від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: