Справа №442/4273/22
Провадження №2/442/980/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судових засідань Вишемирської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування, -

з участю:

представника позивача адвоката Паращака Н.Б.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

встановив:

20.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення 27 позачергової сесії восьмого демократичного скликання Трускавецької міської ради Львівської області №2366 від 16.03.2022 «Про використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:004:0070, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , для суспільних потреб під облаштування кладовища».

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.06.2022 рекомендованою поштовою кореспонденцією він отримав з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області копію ухвали від 13.06.2022 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження №2/442/785/2022 у цивільній справі №442/2666/22 за позовом Трускавецької міської ради Львівської області до нього про розірвання договору оренди, припинення права користування земельною ділянкою та зобов`язання повернути земельну ділянку для суспільних потреб. Згідно заявлених у даній заяві позовних вимог, Трускавецька міська рада Львівської області просить суд: розірвати договір оренди земельної ділянки від 02.02.2018, кадастровий номер №:01:004:0070, площею 0,9119 га, укладений між Станильською сільською радою Дрогобицького району Львівської області та ОСОБА_1 та припинити за ОСОБА_1 право користування оренди земельною ділянкою площею 0,9119 га, кадастровий номер №:01:004:0070, яка знаходиться в межах с.Станиля Дрогобицького району Львівської області; зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь територіальної громади міста Трускавця Львівської області в особі Трускавецької міської ради земельну ділянку площею 0,9119 га, кадастровий номер №:01:004:0070, розташовану в межах с.Станиля Дрогобицького району Львівської області, стягнути з ОСОБА_1 сплачений судовий збір. Зазначає, що він користується земельною ділянкою кадастровий номер кадастровий номер №:01:004:0070, площею 0,9119 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (рілля), вчасно оплачує орендну плату за користування цією земельною ділянкою, використовує її для сінокосіння та городництва згідно договору оренди землі від 02.02.2018, укладеного між орендодавцем Станильською сільською радою Львівської області та ним. Договір укладено на підставі чинного на той час рішення Станильської сільської ради Дрогобицького району Львівської області №204 від 14.12.2017 сільської ради Дрогобицького району Львівської області №204 від 14.12.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення особистого селянського господарства». Зазначеним рішенням органу місцевого самоврядування села Станилі Дрогобицького району Львівської області №204 від 14.12.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9119 га в оренду для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 із земель запасу Станильської сільської ради, яка знаходиться в с.Станиля та передано в оренду терміном на 49 років. У вищевказаному договорі не було включено жодних умов щодо можливості та підставі розірвання такого договору оренди у випадку необхідності використання даної земельної ділянки для розміщення на ній об`єктів, щодо яких відповідно до Закону може здійснюватись примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності. 16.03.2022 рішенням сесії Трускавецької міської ради Львівської області прийнято рішення №2366 «Про використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:004:0070», яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , для суспільних потреб під облаштування кладовища». Вважає таке рішення незаконним, таким, що грубо порушує його законні права та інтереси як орендаря цієї земельної ділянки, в тому числі порушує ряд положень вище зазначеного Договору оренди землі від 02.02.2018. Так, всупереч вимогам чинного законодавства, на час прийняття оскаржуваного рішення у Державному земельному кадастрі не було внесено відомості на підставі комплексного плану просторового розвитку території територіальних громад, або на підставі Генерального плану населеного пункту Трускавця, чи на підставі детального плану території щодо меж територій для облаштування кладовища в урочищі «Помірки, м.Трускавець», до складу якої входить орендована ним земельна ділянка. У зв`язку з цим, спірна земельна ділянка не може бути вилучена з мотивів суспільної необхідності.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 21.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15.08.2022.

04.08.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечення позову обґрунтовує тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є необхідність облаштування нової земельної ділянки під кладовище за листом КП «Парк Курортний» №68 від 16.03.2022 та акт обстеження кладовища урочища «Помірки», в якому встановлено необхідність виділити додаткову площу під захоронення у зв`язку з обмеженням місць для поховання, так як за висновками акта обстеження від 16.03.2022 на кладовищі будуть наявні місця для поховання тільки на наступні 3-4 місяці. Зазначене рішення було скеровано ОСОБА_1 рекомендованим листом від 17.03.2022 №18/16-496/1, а також скеровано два примірники Додаткової угоди про розірвання договору оренди землі від 02.02.20218 та запропоновано у 230-ти денний строк розглянути дану додаткову угоду. Крім цього, попереджено, що у протилежному випадку питання щодо розірвання договору оренди землі від 02.02.2018 буде вирішуватись у судовому порядку. Крім цього, вважає, що рішення Станильської сільської ради від 14.12.2017 №204 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,91119 га в оренду для ведення особистого господарства ОСОБА_1 із земель запасу Станильської сільської ради та передачу йому в оренду терміном на 49 років проведено з порушенням норм Земельного кодексу України, тобто без дотримання процедури передачі землі в користування окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах). З таких підстав просить в задоволенні позову відмовити. Крім цього, зазначає, що дана справа не підсудна Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області, а таку слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

16.08.2022 представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

25.08.2022 в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 06.09.2022.

Ухвалою суду від 06.09.2022 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 29.09.2022.

29.09.2022 справа слухалась по суті, оголошено перерву до 03.11.2022.

Представник позивача адвокат Паращак Н.Б. в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача позов заперечив, покликаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання юрисдикції спору слід зазначити таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здіснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Судова юрисдикція може бути визначена як компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Предметом розгляду даної справи є оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яким, на думку позивача, порушується його право користування земельною ділянкою.

У ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст.19 ЦПК України регламентовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У постанові № 350/67/15-ц від 20.03.2019, Велика Палата Верховного Суду вказала на наступне:

до адміністративної юрисдикції відносяться ті справи, які виникають зі спорів в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, коли один із його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

На підставі наведеного, а також беручи до уваги правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 10.11.2015 у справі №21-2319а15, у постанові від 16.12.2014 у справі №21-544а1, а так у постанові Верховного Суду від 20.03.19 у справі №514/1571/14, яка перебувала на розгляді Великої палати Верховного Суду (провадження №14-552цс18), суд приходить до висновку про розгляд справи в порядку цивільного судочинства та відсутність підстав для віднесення справи до адміністративної юрисдикції.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Станильської сільської ради №204 від 14.12.2017 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,9119 га, в оренду для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 із земель запасу Станильської сільської ради, яка знаходиться в с.Станиля ур.За Тягана та передати йому земельну ділянку :01:004:0070) вказану в п.1 цього рішення в оренду терміном на 49 років.

На підставі зазначеного рішення, між орендодавцем Станильською сільською радою та орендарем ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 02.02.2018.

У вищевказаному договорі визначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с.Станиля Дрогобицького району Львівської області з кадастровим номером :01:004:0070, загальною площею 0,9119 га. Договір укладено на 49 років.

У п.32-35 Договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренд землі в односторонньому порядку не допускається.

Рішенням Трускавецької міської ради №2366 від 16.03.2022 вирішено встановити використання земельної ділянки комунальної власності Трускавецької міської територіальної громади з кадастровим номером :01:004:0070, площею 0,9119 га, що знаходиться в с.Станиля Дрогобицького району Львівської області в межах населеного пункту, що передана в користування на умовах оренди ОСОБА_1 для суспільних потреб під облаштування кладовища; направити ОСОБА_1 повідомлення та додаткову угоду про розірвання договору оренди землі від 02.02.2018,Є встановити термін їх розгляду до 20 днів з моменту отримання. Після розірвання договору оренди землі від 02.02.2018 дозволити Трускавецькій міській раді розроблення містобудівної документації детального плану території для зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0070 для облаштування кладовища з подальшим наданням вказаної земельної ділянки в користування комунального підприємства «Парк курортний» Трускавецької міської ради для облаштування кладовища.

У зв`язку з не підписанням ОСОБА_1 вищевказаного додаткового договору, Трускавецька міська рада подала до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позов про розірвання договору оренди землі, припинення права користування земельною ділянкою та зобов`язання повернути земельну ділянку для суспільних потреб.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У ч.2 ст.147 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення) передбачено, що з метою забезпечення інтересів держави, територіальних громад, а також власників нерухомого майна відомості про межі територій, до складу яких входять земельні ділянки, необхідні для розміщення об`єктів, щодо яких відповідно до закону може здійснюватися примусове відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності, зазначаються у комплексних планах просторового розвитку території територіальних громад, генеральних планах населених пунктів, детальних планах території. Відомості про такі межі вносяться до Державного кадастру.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про розроблення детального плану території земельної ділянки під облаштування міського кладовища за адресою с.Станиля Дрогобицького району Львівської області №2393 прийнято 18.04.2022, тобто після прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі та визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

З метою ефективного поновлення порушеного права, суд вважає за доцільне застосувати спосіб захисту як визнання незаконним та скасування акту в судовому порядку.

При цьому такий спосіб судового захисту не буде втручанням в діяльність органу місцевого самоврядування, оскільки в даному випадку закон не наділяє орган місцевого самоврядування правом вибору між законними альтернативами, а чітко визначає обов`язок органу місцевого самоврядування дотримуватись визначеної законодавцем процедури примусового відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, закон покладає обов`язок на орган місцевого самоврядування при прийнятті будь-якого рішення діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, які передбачені законодавством України.

З врахуванням викладеного, керуючись верховенством права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Трускавецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення сесії органу місцевого самоврядування - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 27 позачергової сесії восьмого демократичного скликання Трускавецької міської ради Львівської області №2366 від 16.03.2022 «Про використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :01:004:0070, яка перебуває в оренді ОСОБА_1 , для суспільних потреб під облаштування кладовища.»

Стягнути з Трускавецької міської ради в користь ОСОБА_1 992,40 гривень судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07.11.2022.

Суддя Павлів З.С.