У Х В А Л А

03.11.2022 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Порощука П.П.,

при секретарі судових засідань Маліщук Н.А.,

з участю: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 14.12.2020 року йому було відмовлено в його позові про порушення відповідачем закону «Про захист прав споживачів», постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року та призначених для неї Правил (ПРРЕЕ); відсутність укладання нового договору. Повідомив, що пред`являє нововиявлену обставину копію оригіналу договору від 01.01.19 року укладеного 02.01.2019 року, дату встановлення цієї обставини вказав 26.09.2022 року, вказав що надає докази неможливості надати цю обставину раніше при розгляду справи, так як на той час на час постановою КМУ було припинено будь-яке сполучення перевезення пасажирів, пенсіонерів зобов`язали знаходитися по місту проживання та припинено доступ до державних органів і це не дозволено йому надати цей договір.

Ухвалою суду від 04.10.202 року відкрито провадження за вказаною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги з підстав викладених в його заяві про перегляд рішення суду та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення, причини його неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши заявника повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов довисновку, що в задоволенні заяви про перегляд рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами та його скасування слід відмовити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2020 року Жмеринським міськрайоним судом Вінницької області в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго» - Шаргородській електромережі структурна одиниця «Жмеринська дільниця» та до ТОВ «Енера Вінниця» про порушення відповідачами Закону України «Про захист прав споживачів» відмовлено (а.с.235-240 т.1, справа №130/2553/19).

За постановою Вінницького апеляційного суду від 09.03.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення Жмеринським міськрайоним судом Вінницької області від 14.12.2020 року залишено без змін та воно набуло законної сили 09.03.2021 року (а.с.77-79 т.2, справа №130/2553/19).

17.03.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення суду, з підстав отримання ним 09.03.2021 р. в Вінницькому апеляційному суді нормативно - правових документів, на які посилались відповідачі під час судового розгляду, які повністю спростовують твердження про укладання договору в спосіб цих документів, однак будь - якого підтвердження зазначеного факту суду не надав.

28.03.2021 року ухвалою суду в задоволенні зазначеної заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного рішення суду відмовлено (а.с.117-119 т.2) справа №130/2553/19).

20.09.2021 ухвалою Вінницького апеляційного суду визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2021 року, від 28.07.2021 року, від 02.08.2021 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику. Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2270 грн. та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України (а.с.141-143 т.1 справа №130/2553/19).

14.12.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.26 т.3).

Ухвалою суду від 18.04.2022 року в задоволенні зазначеної заяви відмовлено (а.с.55 т.3).

06.07.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 18.04.2022 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без розгляду (а.с.86-87 т.3)

11.07.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.93 т.3).

Ухвалою суду від 06.09.2022 року зазначену заяву було повернуто заявнику разом з доданими документами, з підстав не усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 13.07.2022 року. (а.с.101 т.3).

29.09.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 (а.с.104 т.3) та як нововиявленою обставиною зазначив та надав копію договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.20149 року (а.с.105-109 т.3), крім того надав копію постанови КМУ від 11.03.2020 року №2111 (а.с.110 т.3), копію заяви приєднання (а.с.111 т.3), копію супровідного про направлення йому копії договору про постачання електроенергії від 01.01.2019 року укладеного 02.01.2019 року (а.с.112 т.3).

Згідно ч.1 ст.423 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом вказаних норм нововиявленими обставинами є правові факти, які мають наступні ознаки: 1) вони мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи; 2) вони не були і не могли бути відомі заявнику; 3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Аналогічні роз`яснення містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", згідно якого нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст.361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Так, відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповіднодо ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно ст.83 ч.8 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положень ст.12 та ч.1ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, підставою для перегляду рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає - договір про постачання електроенергії від 01.01.2019 року укладеного 02.01.2019 року.

Встановлено, що про договір про постачання електроенергії від 01.01.2019 року укладений 02.01.2019 року, як про існування обставини, що стала підставою для перегляду судового рішення, ОСОБА_1 було відомо ще у січні 2021 року, оскільки даний документ був наданий заявником до апеляційної скарги на рішення суду від 14.12.2020 року та був вже неодноразово предметом судового розгляду в апеляційній інстанції, однак повторно був наданий заявником з зазначенням як нововиявленої обставини з датою отримання 26.09.2022 року, тобто не є ново виявленою обставиною.

Суд звертає увагу, що процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам ст.6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.1 та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, відповідно до ст.24 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угоду ратифіковано із заявою Законом № 1678-VII від 16.09.2014) сторони домовились надалі розвивати судове співробітництво у цивільних та кримінальних справах, повною мірою використовуючи відповідні міжнародні і двосторонні документи та ґрунтуючись на принципах юридичної визначеності і праві на справедливий суд.

Крім того, у доповіді, схваленій Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25 26 березня 2011 року), зазначається, що принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ (пункт 44).

На додаток, юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності (пункт 46).

Про необхідність дотримання принципу res judicata неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (п.34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Враховуючи вищевикладене, у даному випадку, суд вважає, що наведені заявником мотиви не відповідають ознакам та критеріям нововиявлених обставин у розумінні ст.423 ЦПК України і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.429 ЦПК України).

З урахуванням викладеного вище, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 423, 424, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 14.12.2020 року по справі №130/2553/19 за нововиявленими обставинами - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали буде складено 07.11.2022 року 16.30 год.

Суддя Порощук П.П.