Провадження № 22-ц/801/1755/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 рокуСправа № 127/34652/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника Вінницької обласної прокуратури Рудніцької Інни Вікторівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 04 серпня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

17 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що слідчим Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області 28.03.2018 року за заявою адвоката потерпілих від 12.03.2018 року (в тому числі ОСОБА_1 ) було внесено відомості до ЄРДР за №0001231 за фактом шахрайських дій відносно жителів с. Байраківка та с. Глинянець Немирівськго району. Кримінальне провадження розслідувалось за частиною першою статті 190 КК України.

Проте, слідча жодних дій по розслідуванню провадження не вчиняла, в зв`язку з чим представник потерпілих звернулась до суду із скаргою на бездіяльність слідчої, яка була задоволена ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2018 року та визнано протиправною бездіяльність слідчої, зобов`язано слідчу провести ряд слідчих дій.

Крім того, постановами слідчої тричі закривалось кримінальне провадження №0001231, які в подальшому були скасовані.

Також зазначає, що матеріали вказаного кримінального провадження №0001231 були втрачені разом із оригіналом розписки про наявність перед позивачем заборгованості.

З огляну на зазначене, у зв`язку з бездіяльністю та неодноразовим незаконним закриттям кримінального провадження №0001231, позивачу було спричинено моральні страждання, які полягали у відчуттях тривоги та занепокоєння, усвідомленні позивачем своєї безпорадності через втрату оригіналу розписки, зникненні останньої надії на повернення своїх коштів. Позивач оцінює моральну шкоду у 30000 грн., яка відповідає співмірності завданих страждань і душевних переживань.

Враховуючи викладене, положень статей 1167, 1174 ЦК України, статті 56 Конституції України, ОСОБА_1 просила стягнути з державного бюджету шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь в сумі 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в сумі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судовий збір компенсовано за рахунок держави.

Не погодившись із рішенням суду, представником Вінницької обласної прокуратури Рудніцькою І. В. подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не надано суду доказів, які б визнавали рішення, дії та бездіяльність слідчого СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун А. В. незаконними. Сам факт винесення слідчим суддею, апеляційним судом судових рішень за результатом розгляду скарги в порядку глави 26 КПК України не встановлює незаконність чи протиправність рішення, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокуратури і не є підставою для стягнення моральної шкоди, про задоволення якої заявляє позивач.

У постанові Верховного Суду від 29.11.2019 року по справі № 462/6400/18 вказано, що сам по собі факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не підтверджує незаконність дій відповідача, оскільки постанова скасована з процесуальних підстав.

Позивачем недоведено завдання їй моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

20.03.2018 року слідчим відділу Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато кримінальне провадження №0001231 із попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України. Вказане кримінальне провадження розпочато за колективною заявою мешканців сіл Байраківка та Глинянець Немирівського району з приводу того, що посадові особи ПП «Молочна хатинка» не розрахувались із заявниками за поставлену молочну продукцію.

Потерпілими у вказаному кримінальному провадженні заявниками вказані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..

Відповідно до відповіді Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 06.12.2021 року дізнавачем СД Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції Палаш Ю. О. проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001231 від 29.03.2018 року, про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в якому є потерпілими жителі села Байраківка та села Глинянець Немирівського району Вінницької області, зокрема серед яких є ОСОБА_1 /а. с. 7/.

12.04.2018 року слідчою слідчого відділу Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А. В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001231 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, яку 17.05.2018 року було скасовано прокурором як незаконну у зв`язку із непроведенням слідчих дій, у зв`язку зі скаргою адвоката Кобзіної А. С. /а.с. 27, 32/.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2018 року у справі № 127/31859/18 скаргу адвоката Кобзіної А. С. в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Лівобережного ВП Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Узун А. В., яка полягала у відмові в задоволенні клопотання в кримінальному провадженні № 0001231 задоволено. Зобов`язано слідчого розглянути подані клопотання адвокатом Кобзіною А. С. в інтересах ОСОБА_5 та провести слідчі дії, зазначені в клопотаннях, у строк, передбачений КПК України.

26.12.2018 року слідчою Узун А. В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001231 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2019 року у справі № 127/11645/19 скаргу адвоката Кобзіної А. С. в інтересах ОСОБА_5 задоволено. Постанову слідчої Узун А. В. від 26.12.2018 року про закриття кримінального провадження № 0001231 скасовано.

17.08.2019 року слідчою Узун А. В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001231 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.12.2019 року у справі № 127/29768/19 постанову слідчого від 17.08.2019 року про закриття кримінального провадження скасовано.

08.10.2020 року слідчою Узун А. В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001231 за відсутністю складу кримінального правопорушення, яку 22.01.2021 року скасовано першим заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури та надано письмові вказівки, необхідні для прийняття кінцевого рішення у провадженні /а.с. 27, 32/.

Процесуальним керівником ініційовано питання про проведення службового розслідування за фактом втрати матеріалів кримінального провадження та притягнення слідчої ОСОБА_14 до дисциплінарної відповідальності.

Наказом начальника Головного управління національної поліції у Вінницькій області від 03.06.2020 року № 692 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області» за порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України та положення розділу VI Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 296 від 14.04.2016 року, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001231, застосовано до слідчої СВ Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Узун А.В. дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. /а. с. 33/

Відповідно до копії рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.06.2021 року у справі № 127/29508/20, яке набуло законної сили на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 27.09.2021 року, позов ОСОБА_5 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницької обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Відшкодовано ОСОБА_5 за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на її користь 2270 грн моральної шкоди.

Предметом розгляду у справі № 127/29508/20 були аналогічні правовідносини за зверненням одного з потерпілих ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0001231. /а. с. 8-9/.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2021 року у справі № 127/18831/21 задоволено скаргу адвоката Кобзіної А. С. в інтересах ОСОБА_5 . Постанову слідчого дізнавача СД відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Палаш Ю. О. від 12.07.2021 року про закриття кримінального провадження № 0001231 від 28.03.2018 року за знаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України скасовано. Матеріали кримінального провадження № 0001231 від 28.03.2018 року направлено до відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

Слідчим суддею встановлено, що досудове слідство проведено поверхнево, неповно, без всебічного дослідження обставин справи. 25.01.2021 року постанову дізнавача підрозділу дізнання Лівобережного відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Узун А.В. від 08.10.2020 року про закриття кримінального провадження № 0001231 скасовано першим заступником керівника Вінницької місцевої прокуратури Панченком В. О. у зв`язку з прийняттям рішення всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства щодо забезпечення повного, всебічного та неупередженого розслідування обставин кримінального проступку. Досудове слідство у кримінальному провадженні було відновлене. /а. с. 8-11/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відносно потерпілої у кримінальному провадженні № 0001231 - позивача ОСОБА_1 мають місце незаконні рішення, дії та бездіяльність посадових (службових) осіб органу державної влади - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Здійснення досудового розслідування кримінального провадження протягом тривалого часу, яке неодноразово безпідставно закривалось і було неефективним, що підтверджено постановами слідчих суддів, втрата органом поліції матеріалів кримінального провадження разом із оригіналом розписки ОСОБА_1 , свідчить про незаконні дії і бездіяльність посадових осіб, які здійснювали вказане кримінальне провадження, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань позивача ОСОБА_1 , зумовлених тривалою невизначеністю, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність тощо. Таким чином, позивач має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного розслідування злочину, де позивач є потерпілою. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, судом враховано вимоги розумності і справедливості та визначено розмір моральної шкоди в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Розмір компенсації за спричинену позивачу моральну шкоду визначено в сумі 2481,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік»).

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ґрунтується на повному з`ясуванні обставин справи, правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року в справі № 646/7015/19 (провадження № 61-1452св21) зазначено, що:

«відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. За змістом зазначеної статті поряд із негативним обов`язком, на порушення Україною якого позивач не скаржився, держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави. Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір».

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши незаконність рішень, дій та бездіяльність посадових (службових) осіб органу державної влади - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, надмірну тривалість досудового розслідування (більше трьох років), втрату органом поліції матеріалів кримінального провадження разом із оригіналом розписки ОСОБА_1 , яка була необхідна для звернення позивача за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства, та те, що позивачу завдано моральну шкоду, визначив її розмір в сумі 2481,00 грн.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю (службових) осіб органу державної влади - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, позивачу завдано моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що скасування судом постанов слідчої про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки у цій справі правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність (службових) осіб органу державної влади - Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, надмірну тривалість досудового розслідування, втрату органом поліції матеріалів кримінального провадження разом із оригіналом розписки ОСОБА_1 ..

Отже, аргументи апеляційної скарги правильні висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, відтак судові витрати понесені Вінницькою обласною прокуратурою при поданні апеляційної скарги слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Вінницької обласної прокуратури Рудніцької Інни Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2022 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський