Справа № 308/8079/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ІГНАТКО О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/8079/16-ц за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарного боргу, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 березня 2020 року, повний текст якого складено 13 березня 2020 року, головуюча суддя Бенца К.К., -

встановив:

Заявою від 04.08.2016, що надійшла до Ужгородського міськрайонного суду 08.08.2016, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (зараз Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (АТ «Державний ощадний банк України»)) звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 2-8 т. 1) мотивуючи таким.

12.04.2007 банк (на той час Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») уклав із ОСОБА_1 кредитний договір № 71204, на підставі якого надав позичальнику 17000,00 дол. США у кредит на строк 120 місяців (по 11.04.2017) зі сплатою за користування коштами 12,5% річних.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою ОСОБА_2 , з яким банк 12.04.2007 уклав договір поруки № 71204-1п.

Позичальник порушив свої зобов`язання за договором і спричинив виникнення заборгованості, внаслідок чого кредитор звертався до нього та до поручителя з вимогами від 12.05.2016 про дострокове повернення всього заборгованого. Ці вимоги не були виконані.

Станом на 26.07.2016 заборгованість за кредитним договором становила 13959,96 дол. США, з яких:

5801,65 дол. США основний борг,

5632,22 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту,

64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту,

967,29 дол. США борг за відсотками,

1476,17 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків,

17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України щодо кредитних зобов`язань, відповідальності за їх невиконання, поруки, а також на передбачене законом і договором право вимагати від позичальника і поручителя солідарної дострокової сплати всього заборгованого разом зі штрафними санкціями за порушення зобов`язання позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» просив:

стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 13959,96 дол. США, з яких:

5801,65 дол. США основний борг,

5632,22 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту,

64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту,

967,29 дол. США борг за відсотками,

1476,17 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків,

17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків,

а також судовий збір у сумі 5190,54 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.09.2016 було відкрито провадження в справі (а.с. 45 т. 1).

12.06.2018 позивач подав до суду заяву від 11.06.2018 про зменшення позовних вимог умотивувавши її тим, що був здійснений перерахунок пені, а також був нарахований штраф за порушення позичальником умов договору щодо страхування предмета іпотеки, якою визначив заборгованість за кредитним договором станом на 08.05.2018 і остаточно просив стягнути борг у розмірі 12399,93 дол. США (за офіційним курсом НБУ на 08.05.2018 еквівалент 325996,53 грн), з яких:

5801,65 дол. США основний борг,

1630,34 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту,

341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту,

2296,83 дол. США борг за відсотками,

528,15 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків,

101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків,

1700,00 дол. США штраф згідно п. 3.3.10. кредитного договору,

а також судовий збір у сумі 5190,54 грн (а.с. 198-199 т. 1).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.12.2019 заяву позивача про зменшення позовних вимог у частині вимоги про стягнення штрафу в сумі 1700,00 дол. США було повернуто позивачу, в іншій частині заяву про зменшення позовних вимог було прийнято до розгляду (а.с. 45-48 т. 2).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.03.2020 змінений позов задоволено частково:

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 12.04.2007 № 71204 станом на 08.05.2018 в сумі 8541,44 дол. США, з яких:

5801,65 дол. США основний борг,

341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту,

2296,83 дол. США борг за відсотками,

101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків;

в інших вимогах зміненого позову відмовлено;

стягнуто на корись позивача з кожного з відповідачів по 1587,92 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с. 59-67 т. 2).

Задовольняючи змінений позов частково, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності в межах задоволеного, з того, що кредитні кошти за чинним кредитним договором були одержані позичальником, правильність розрахунку заборгованості щодо кредиту, відсотків і 3% річних за прострочення виконання зобов`язання станом на 08.05.2018 не була спростована відповідачами, солідарний борг підлягає стягненню на користь кредитора за винятком пені, яка неправомірно була нарахована та пред`явлена до стягнення в іноземній валюті.

Відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , оскаржила рішення суду в частині, в якій позов був задоволений. Наводить в апеляції доводи, які зводяться до такого.

Рішення суду не ґрунтується на належних і допустимих доказах, оскільки суду не були надані оригінали доказів, які б підтверджували факт отримання від банку коштів позивачкою. Надані банком суду документи є копіями, які не підтверджують факту видачі позивачці готівкових коштів, а оригінали не надані у зв`язку із закінченням строків їх зберігання. Тим часом, відповідно до нормативних документів НБУ оригінали документів повинні зберігатися п`ять років після погашення позики.

Оскільки суду не були надані оригінали доказів щодо надання позичальнику кредитних коштів, зокрема, щодо дати отримання коштів, то необґрунтованим є і розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка спростувала розрахунок боргу, оскільки навела свої розрахунки та надала квитанції, що свідчать про повну сплату кредиту.

Суд не навів обґрунтування щодо розрахунків, які ним були покладені в основу рішення. В тому числі, суд не врахував, що банк визначав розмір заборгованості на різні дати, останній платіж був сплачений позичальником 24.04.2015, після спливу строку кредитування (12.05.2016) нарахування процентів за договором є неправомірним, а вимоги, передбачені ст. 625 ЦК України, банк не пред`являв.

Договору поруки від 12.04.2007 № 71204-1п не існує, питання про виправлення описки в договорі, дата якого «12.04.2006», не вирішувалося.

Сторона просить скасувати рішення суду в оскарженій частині та відмовити в задоволенні пред`явлених до неї вимог про стягнення на користь банку 5801,65 дол. США основного боргу, 341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 2296,83 дол. США боргу за відсотками та 101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків.

З рішенням суду в частині стягнення на користь банку 5801,65 дол. США основного боргу, 341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 2296,83 дол. США боргу за відсотками та 101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків не погодився і відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого апеляційну скаргу подав адвокат Марамигін П.В. У скарзі наводяться доводи аналогічні по суті тим, якими вмотивована апеляція відповідачки ОСОБА_1 .

Окрім цього, апелянт вказує на безпідставність пред`явленої до нього вимоги через припинення договору поруки.

Так, останній за часом платіж за кредитним договором був сплачений 24.04.2015, вимога про дострокове погашення заборгованості датована 12.05.2016, а з урахуванням змісту п. 5.6. договору поруки, якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки. Враховуючи, що наявний у матеріалах справи договір поруки датований 12.04.2006, а позов пред`явлений 08.08.2016, договір поруки є припиненим.

Відповідач просить скасувати рішення в оскарженій частині та відмовити у пред`явлених до нього відповідних вимогах.

У відзивах на апеляції позивач АТ «Державний ощадний банк України» вказує на їх необґрунтованість, просить залишити скарги без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, зокрема, що кредитні кошти позичальнику були видані і це поза сумнівом підтверджується видатковими банківськими документами, копії яких наявні в справі, а оригінали вже знищені за спливом строку їх зберігання, а також документами про облік і рух коштів за чинним кредитним договором. Заборгованість обслуговувалася боржником.

Вимогою про дострокове погашення боргу банк не припиняв кредитних правовідносин із позичальником у частині нарахування процентів за користування кредитом і має право на їх отримання відповідно до умов договору.

У відповідях (запереченнях) на відзив позивача АТ «Державний ощадний банк України» відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі своїх представників підтвердили свої раніше заявлені правові позиції в справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_2 адвоката Марамигіна П.В., які апеляції підтримали, позивача АТ «Державний ощадний банк України» адвоката Мартиняка В.В., який скарги не визнав, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не робить висновків щодо рішення в неоскарженій частині по суті і бере до уваги відповідні пов`язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 11, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом позову є матеріально-правовий зміст позовних вимог, задоволення пред`явлених вимог є метою позивача, результатом реалізації права на отримання шляхом ухвалення судом рішення конкретно визначеного цими вимогами матеріального блага. Підставами позову є факти і обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача. Підстави та предмет позову взаємопов`язані, предмет позову обумовлюється підставами позову, випливає з них, ці елементи позову не можуть розглядатися окремо один від одного. Право позивача вимагати з передбачених законом підстав задоволення позову і, відповідно, право відповідача на захист від позову можуть бути належно реалізовані сторонами за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються, ані щодо відповідача, до якого вони пред`явлені.

Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом або договором, правомірній вимозі позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах належно пред`явленого позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань, поруки, солідарних зобов`язань і солідарної відповідальності, а також у відповідній частині законодавством про переказ коштів у редакції, чинній на час виникнення відповідних юридичних фактів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

ЦК України передбачає, що:

за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ст. 553 ч. 1);

у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя;

поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ч.ч. 1, 2);

порука припиняється:

з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності;

якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем;

у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника;

після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ст. 559 ч.ч. 1, 2, 3, 4).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 543, 553, 554, 610, 614, 622-624, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору все заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов достроково) виконання порушеного зобов`язання боржником, а в разі виникнення солідарного обов`язку солідарними боржниками.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

На момент пред`явлення АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позову про стягнення солідарного боргу вищенаведені норми закону діяли в тій самій редакції.

Встановлено, що 12.04.2007 кредитор (на той час Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») і позичальник ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 71204 (а.с. 95-97 т. 1 (оригінал договору)). Умови цього договору передбачали, серед іншого, таке:

сума кредиту 17000,00 дол. США, відсоткова ставка за кредитом 12,5% річних (п. 1.1., 1.5.1.1.);

строк кредитування 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 11.04.2017 (п. 1.2.);

кредит надається для споживчих потреб шляхом видачі готівкою (п. 1.3.);

проценти нараховуються щомісячно за методом ануїтетних платежів на фактично отриману позичальником суму кредиту починаючи з дати видачі кредиту (п. 1.5.1.2.);

за видачу кредиту готівкою позичальник зобов`язується сплатити банку 1% від суми наданого кредиту за розрахунково-касове обслуговування (п. 1.7.);

набрання чинності цим договором є підтвердженням надання банком послуг, зазначених у п. 1.7. договору (п. 1.8.);

позичальник має право:

провести дострокове погашення частини основної суми наданого кредиту (п. 2.1.);

провести дострокове погашення всієї суми наданого кредиту за умови, що нараховані … відсотки … будуть сплачені позичальником в той же час (п. 2.2.);

банк зобов`язаний:

при умові виконання «Загальних умов надання кредиту» надати позичальнику кредит … (п. 3.1.1.); відкрити позичальнику кредитний рахунок для надання кредиту та обліку заборгованості … (п. 3.1.2.); здійснити видачу кредиту шляхом видачі коштів в іноземній валюті готівкою (п. 3.1.3.);

банк має право:

вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим договором (3.2.1.);

у разі порушення позичальником умов цього договору або договору іпотеки достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті (п. 3.2.3.);

позичальник зобов`язаний:

належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором (п. 3.3.1.);

здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно в сумі 248,84 дол. США шляхом внесення готівки до каси банку; перший платіж відсотків здійснити не пізніше 30.04.2007; у подальшому здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків … щомісячно ануїтетними платежами не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним (п. 3.3.4.);

точно в строки, обумовлені договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки …, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі (п. 3.3.5.);

у разі порушення умов цього договору … на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами та/або пені (п. 3.3.6.);

сторони погодились з тим, що обов`язок позичальника погасити заборгованість по кредиту у випадках, передбачених п.п. 1.5.1.6., 3.3.6. договору, не є розірванням в односторонньому порядку цього договору зі сторони банку; вищевказані положення цього договору передбачають можливе виникнення обставин, при настанні яких у позичальника виникають зобов`язання перед банком погасити заборгованість по кредиту (п. 7.2.).

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою ОСОБА_2 , з яким банк 12.04.2007 уклав договір поруки № 71204-1п (у тексті договору є описка щодо дати його укладання, яку вказано як «12 квітня 2006 р.»), підписаний також позичальником ОСОБА_1 (а.с. 99-100 т. 1 (оригінал договору)). Згідно з умовами цього договору:

ОСОБА_2 (поручитель) поручається перед ВАТ «Державний ощадний банк України» (кредитором) за виконання ОСОБА_1 (боржником) всіх його зобов`язань за кредитним договором від 12.04.2007 № 71204 у разі невиконання (неналежного виконання) боржником своїх зобов`язань за цим договором, поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник (розділ договору «Визначення та тлумачення термінів», п.п. 1.1., 3.1., 3.2.);

поручитель і боржник підтвердили, що всі зобов`язання, представлені в цьому договорі, є правильними та дійсними у всіх матеріальних аспектах на день укладання цього договору; поручитель і боржник розуміють, що будь-яка недійсність зобов`язань та запевнень буде розцінюватись як надання кредитору завідомо неправдивої інформації з метою отримання кредиту та тягне за собою відповідальність поручителя та боржника у відповідності до чинного законодавства України (п. 3.6.);

порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання; порука також припиняється, якщо банк протягом трьох місяців від дня настання строку виконання зобов`язання не пред`явить позову до поручителя; якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то при відсутності іншої угоди відповідальність поручителя припиняється після закінчення одного року з дня укладення договору поруки (п. 5.7.).

12.04.2007 керівник установи банку видав розпорядження операційному відділу про видачу в рахунок дозволеного кредиту згідно кредитного договору від 12.04.2007 № 71204 ОСОБА_1 з позичкового рахунку № НОМЕР_1 готівкою 17000,00 дол. США (а.с. 114 т. 1 (засвідчена копія документа)).

Згідно з роздруківкою видаткового касового ордера від 12.04.2007 № 495005_001 здійснена з рахунку № НОМЕР_1 видача кредиту в сумі 17000,00 дол. США (еквівалент 85850,00 грн) згідно кредитного договору від 12.04.2007 № 71204 (а.с. 115 т. 1 (засвідчена копія документа)).

Власноручною заявою від 25.02.2015, зареєстрованою в банку 26.02.2015, позичальник ОСОБА_1 повідомляла банк про те, що має труднощі з погашенням кредиту і просила не застосовувати до неї штрафні санкції та не розпочинати претензійно-позовну роботу, а також врахувати її позитивну кредитну історію в банку протягом семи років (а.с. 116 т. 1 (засвідчена копія документа)).

Позивач на стадії розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неодноразово пояснював, що оригінал видаткового касового ордера від 12.04.2007 № 495005_001 знищений за спливом п`ятирічного строку зберігання касових документів, установленого Переліком документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання, затвердженим постановою Правління НБУ від 08.12.2004 № 601 (реєстрація в Мін`юсті України від 24.12.2004 за № 1646/10245) (а.с. 52-53, 198 т. 2 та ін.).

Відповідачі заперечували факт отримання кредиту з підтвердженням його доказами, оскільки оригіналу видаткового ордера немає, тоді як він мав зберігатися банком не менше п`яти років після погашення кредиту, з огляду на що заперечували й факт укладення кредитного договору з посиланням на положення ст. 1054 ч. 2 ЦК України щодо необхідності застосування у спірних правовідносинах норм ст. 1046 ч. 1 ЦК України, відповідно до яких договір позики є укладеним з моменту передання грошей (а.с. 103-109 т. 1, а.с. 13-17, 72-80, 145-146 т. 2 та ін.).

Станом на 12.04.2007 законодавство передбачало:

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»:

меморіальний ордер - це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України (ст. 1 п. 1.19-1);

форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів встановлюються Національним банком України (ст. 17 п. 17.1.);

Інструкція про касові операції в банках України, затверджена постановою Правління НБУ від 14.08.2003 № 337 (реєстрація в Мін`юсті України від 05.09.2003 за № 768/8089):

касові документи - документи, за допомогою яких оформляються операції з готівкою та банківськими металами;

касові операції - операції, які здійснює банк, а саме: видача готівки … (розділ І п. 2);

до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать … видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку (розділ І п. 3);

до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: … видатковий касовий ордер (розділ ІІІ глава 1 п. 1).

Касовий ордер (прибутковий, видатковий) був передбачений також чинним станом на 12.04.2007 Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (реєстрація в Мін`юсті України від 13.01.2005 за № 40/10320) (п.п. 1.2., 3.1., 3.4. та ін.).

Таким чином, меморіальний ордер і видатковий касовий ордер є різними документами, призначеними для різних операцій, при цьому, для видачі коштів клієнту з каси банку застосовується саме видатковий касовий ордер, який є первинним документом.

Вищевказаний Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання, на який на обґрунтування своєї позиції щодо зберігання видаткового касового ордера посилалися сторони, передбачав у відповідних пунктах зберігання документів у банках України та в їх філіях, представництвах, відділеннях:

п. 220: документи (статут, кредитний договір, заяви-зобов`язання, гарантійні листи, обґрунтування, розрахунки ефективності та окупності витрат, висновки, розпорядження, дозволи, фінансові звіти, статистичні відомості) про видачу й оформлення позик, кредитів, що видані банками юридичним і фізичним особам у національній та іноземних валютах 5 років після погашення кредиту (як у банках, так і в їх підрозділах);

п. 674: меморіальні документи в національній і іноземній валюті та банківських металах …: а) у національній валюті; б) в іноземній валюті та банківських металах 5 років (як у банках, так і в їх підрозділах);

п. 675: первинні документи з господарських операцій, які є підставою для відображення в бухгалтерському обліку, а також з експортно-імпортних операцій і додатки до них 5 років за умови завершення відповідної перевірки НБУ або податкових органів, а в разі виникнення суперечок і судових справ до ухвалення остаточного рішення (як у банках, так і в їх підрозділах);

п. 707: корінці, копії ордерів, рахунків-фактур, накладних, квитанцій, чекових книжок тощо 5 років за умови завершення відповідної перевірки НБУ або податкових органів, а в разі виникнення суперечок і судових справ до ухвалення остаточного рішення (як у банках, так і в їх підрозділах).

Отже, п`ять років після погашення кредиту повинні зберігатися документи, конкретний перелік яких наведений у п. 220 і ані меморіальний, ані видатковий касовий ордери в ньому не зазначені. Документи ж, зазначені в п.п. 674, 675, 707, повинні зберігатися або п`ять років без додаткових умов для цього, або з певними умовами, доказів щодо необхідності врахування яких у справі немає.

Кредитний договір є консенсуальним, двостороннім і є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди зі всіх істотних його умов, що відображає його суть і правову природу, які є відмінними від договору позики (ст. 202 ч. 1, ст. 203 ч.ч. 1, 3, 5, ст. 626 ч.ч. 1, 3, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1054 ч. 1 ЦК України). Правила щодо позики застосовуються у правовідносинах, які виникають із кредитного договору, остільки, оскільки не суперечать правовій природі цих відносин, у яких, до прикладу, момент укладення договору і момент надання/отримання кредитних коштів можуть суттєво не співпадати в часі. Тому наполеглива позиція відповідачів щодо застосування до спірних правовідносин правил, якими регулюється позика, безпідставна і як така не підлягає врахуванню.

Правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 2-4, 629 ЦК України). Дійсність кредитного договору від 12.04.2007 № 71204 і договору поруки від 12.04.2007 № 71204-1п ані в цілому, ані в певній частині ніким судовим порядком не оспорювалася.

Міркування про те, що договору поруки не існує, оскільки такий не укладався «12.04.2006», а помилка в даті укладання наявного в справі договору не була виправлена, необґрунтовані та цілком маніпулятивні, позаяк повністю спростовуються змістом цього договору, який чітко вказує на те, виконання якого саме основного зобов`язання забезпечується порукою ОСОБА_2 . Технічна помилка щодо дати укладання договору поруки на це і на суть зобов`язання жодним чином не впливає. Крім того, підписаний усіма учасниками спірних правовідносин договір поруки не містить жодних їхніх зауважень чи застережень, тож усі з договором повністю погодилися.

Змістом договорів, які засвідчують повну ясність для сторін суті зобов`язань, що виникли, документами щодо видачі коштів, наданими відповідачкою ОСОБА_1 копіями банківських квитанцій (а.с. 135-181 т. 1), розрахунком заборгованості (а.с. 9-12 т. 1), іншими матеріалами справи поза будь-яким обґрунтованим сумнівом підтверджуються факт виконання банком свого зобов`язання щодо надання кредиту, видача ОСОБА_1 коштів на підставі кредитного договору від 12.04.2007 № 71204 та часткове виконання нею своїх зобов`язань позичальника з повернення кредиту та оплати користування ним (відповідні сплати розпочалися 08.05.2007 загальною сумою 111,00 дол. США, 30.05.2007 загальною сумою 250,00 дол. США і тривали по 24.04.2015, коли була сплачена загальна сума у 41,00 дол. США).

Оскільки ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання щодо сплати належних з неї коштів за кредитним договором, ПАТ «Державний ощадний банк України» реалізуючи свої права, що випливають із положень ст. 1050 ч. 2 ЦК України, п. 3.2.3. кредитного договору та з договору поруки надіслав солідарним боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу від 12.05.2016 № 13/21 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 12.04.2007 № 71204, якою визначив станом на 12.05.2016 заборгованість загальним розміром у 7582,89 дол. США, де: 3017,98 дол. США за кредитом, 2783,67 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 846,41 дол. США прострочена заборгованість за відсотками, та зажадав достроково погасити цю заборгованість протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги і повідомив, що в разі її несплати стягуватиме таку судовим порядком (а.с. 29-30 т. 1). Вимога була отримана 23.05.2016 (а.с. 31 т. 1).

Зміна строку виконання зобов`язання може як бути обумовлена безпосередньо договором, зокрема, пов`язуватися з невиконанням умов договору позичальником і наставати в певний момент безвідносно до волі кредитора в цей момент, на що сторони вже раніше погодилися при укладанні договору, так може бути наслідком конкретних дій кредитора, передбачених договором і законом. При цьому, якщо строк виконання зобов`язання (відповідний юридичний факт) настав безпосередньо відповідно до умов договору та/або внаслідок дій кредитора, останній розпоряджається цивільними правами та виконує цивільні обов`язки, що виникають із такого юридичного факту, на власний розсуд.

Беручи до уваги право кредитора, зокрема, поставити момент настання відповідного строку у залежність як від часу, вказаного у вимозі про дострокове виконання зобов`язання, часу отримання (надіслання) такої вимоги, так і пред`явити вимогу про дострокове повне виконання зобов`язання також і шляхом подачі одразу відповідного позову до суду, зміненим строком виконання зобов`язання у даному конкретному випадку, оскільки іншого не встановлено, можна вважати дату, в яку за вимогою банку мало бути достроково виконане зобов`язання в загальній сумі 7582,89 дол. США, тобто, 22.06.2016.

При вирішенні вимог щодо стягнення відсотків має значення строк виконання відповідного зобов`язання. Верховний Суд у постановах від 16.01.2018 у справі № 305/1133/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц і в інших постановах сформулював правові позиції, за змістом яких, зокрема:

стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору, в тому числі, з урахуванням зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, законом не передбачено; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України;

в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У визначений кредитором строк зобов`язання не було виконане, тож банк у розумний строк пред`явив позов, що розглядається, заява надійшла до суду 08.08.2016, інша дата фактичного пред`явлення позову не встановлена.

Згідно з розрахунком заборгованість на 26.07.2016 (перший розрахунок) за кредитним договором становила 13959,96 дол. США, з яких: 5801,65 дол. США основний борг; 5632,22 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 967,29 дол. США борг за відсотками; 1476,17 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків (а.с. 9-12 т. 1).

У подальшому заявою про зменшення позовних вимог від 11.06.2018, яка надійшла до суду 12.06.2018 (а.с. 198-199 т. 1), позивач умотивувавши її тим, що був здійснений перерахунок пені, а також був нарахований штраф за порушення позичальником умов договору щодо страхування предмета іпотеки, змінив позовні вимоги, визначив розрахунком заборгованість за кредитним договором станом на 08.05.2018 (другий розрахунок) і остаточно просив стягнути борг у розмірі 12399,93 дол. США, з яких: 5801,65 дол. США основний борг; 1630,34 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 2296,83 дол. США борг за відсотками; 528,15 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків; 101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків; 1700,00 дол. США штраф згідно п. 3.3.10. кредитного договору (а.с. 200-206 т. 1).

Суд першої інстанції вирішив по суті справу саме за зміненими вимогами та за другим розрахунком заборгованості, яким у відповідній частині поглинається перший розрахунок (за винятком вимоги про стягнення штрафу в сумі 1700,00 дол. США). Тим часом, суд не мав процесуальних підстав для вирішення позовних вимог у такий спосіб, а також вирішив їх без належного врахування обставин справи та норм матеріального права.

Позов був пред`явлений під час дії ЦПК України в редакції, яка допускала можливість для позивача протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог і, крім того, до початку розгляду судом справи по суті шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову (ст. 31 ч. 2). До 15.12.2017 розгляд справи по суті (ст. 173 ч. 1 ЦПК України) не розпочинався.

15.12.2017 набрала чинності редакція ЦПК України, якою встановлені інші правила, що підлягали застосуванню на час подання позивачем заяви про зменшення позовних вимог (ст. 3 ч. 3 ЦПК України):

позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання;

до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви;

до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ст. 49 ч. 2 п. 2, ч. 3 ЦПК України). При цьому, слід враховувати, що в наведеному вище процесуальному порядку можуть бути змінені або предмет позову, або підстави позову, позаяк одночасна зміна і предмета і підстав позову є фактичним пред`явленням нового позову, питання про рух якого не може вирішуватися за вказаними правилами.

Зважаючи на умови кредитного договору щодо нарахування та сплати передбачених ним відсотків лише в межах строку кредитування, враховуючи положення ст. 1050 ч. 2 ЦК України та на відповідні правові позиції, висловлені Верховним Судом у вказаних вище та інших справах, позивач не мав правових підстав для нарахування та пред`явлення до стягнення відсотків, розрахованих на умовах кредитного договору після зміни строку виконання зобов`язання, а також для використання таких відсотків як бази для нарахування інших платежів, у тому числі, 3% річних.

Як випливає з розрахунків заборгованості, складених станом на 27.06.2016 і станом на 08.05.2018, вони щодо відсотків, пені і 3% річних були виконані за різні періоди (останній розрахунок за істотно триваліший період), крім того, була заявлена додаткова вимога про стягнення штрафу. Тобто, по суті йдеться і про різні предмети, і про відповідні їм різні підстави вимог, а подана позивачем заява фактично збільшила позовні вимоги.

За даними розрахунку, складеного станом на 27.06.2016, у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами і матеріалами справи загальна сума заборгованості визначена як 13959,96 дол. США, де:

5801,65 дол. США основний борг (заборгованість за сумою кредиту), що відповідає сумі, визначеній у вимозі про дострокову сплату заборгованості, у цій сумі змінилася лише пропорція між простроченою і строковою складовими заборгованості;

5632,22 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту у лютому 2015 року травні 2016 року;

64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту у лютому 2015 року травні 2016 року;

967,29 дол. США борг за відсотками, нарахованими за період з березня 2015 року по травень 2016 року, однак:

а) сума 967,29 дол. США не підтверджується розрахунком, у якому фактично зафіксована заборгованість за відсотками за вказаний період у сумі 906,86 дол. США;

б) різниця між загальною сумою заборгованості за період і сумою заборгованості за травень 2016 року підтверджує заборгованість за відсотками, що визначалася по квітень 2016 року у вимозі про дострокове стягнення боргу (906,86 дол. США 60,45 дол. США = 846,41 дол. США);

1476,17 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків у березні 2015 року травні 2016 року, ця пеня розрахована щодо відсотків, які в сумі дають 906,86 дол. США;

17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків у березні 2015 року травні 2016 року, ці 3% річних розраховані щодо відсотків, які в сумі дають 906,86 дол. США;

сплата коштів у рахунок погашення заборгованості за сумою кредиту та відсотками зафіксована в період з 08.05.2007 по 24.04.2015, коли була здійснена остання за часом сплата, з якої 17,96 дол. США були зараховані на сплату боргу за кредитом, 23,04 дол. США були зараховані на сплату боргу за відсотками.

Згідно з другим розрахунком заборгованості її загальний розмір станом на 08.05.2018 визначався у 12399,93 дол. США, де:

5801,65 дол. США основний борг (залишився незмінним);

1630,34 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту у лютому 2015 квітні 2017 року;

341,23 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту у лютому 2015 квітні 2017 року;

2296,83 дол. США борг за відсотками, нарахованими за період з березня 2015 року по березень 2018 року;

528,15 дол. США пеня за несвоєчасне погашення відсотків у березні 2015 року березні 2018 року;

101,73 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків у березні 2015 року березні 2018 року;

1700,00 дол. США штраф згідно п. 3.3.10. кредитного договору;

відсотки, пеня, 3% річних після 22.06.2015 продовжували нараховуватися помісячно, загальним порядком, виходячи з динаміки зміни бази нарахувань (суми кредиту, відсотків) відповідно до умов договору, тобто, без урахування зміни строку виконання зобов`язання, яка передбачала фіксацію заборгованості на відповідний момент як бази для подальших нарахувань у разі наявності підстав для таких.

Заперечуючи проти позову, відповідачі подавали свої розрахунки заборгованості. Так, відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подав розрахунок, згідно з яким на погашення суми кредиту сплатив 15932,23 дол. США, а на погашення відсотків 6141,12 дол. США (а.с. 110 т. 1). Однак, у розрахунку відсутні дати здійснення платежів, відсутнє відображення динаміки заборгованості за її елементами відповідно до дат платежів та їх зарахування банком у рахунок погашення заборгованості за елементами боргу, відсутній розрахунок у частині пені (попри те, що з урахуванням меж апеляційного перегляду власне питання, пов`язані з нарахуванням пені, не є предметом судового розгляду) та 3% річних, що виключає можливість перевірки такого розрахунку по суті та його врахування.

Відповідачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 теж подала свій розрахунок заборгованості, в якому виводить загальну суму сплачених коштів 23283,23 дол. США, з яких 17000,00 дол. США тіло кредиту і 6283,23 дол. США відсотки (а.с. 183-184 т. 1). В цьому розрахунку наведені дати платежів і дати зарахування банком коштів, які не збігаються і на цій підставі робиться висновок про систематичну передоплату позичальником на користь банку, оскільки сплачені кошти зараховувалися банком пізніше (з різними інтервалами в днях). Такий розрахунок теж необґрунтований.

По-перше, відсутні розрахунки помісячної заборгованості за сумою кредиту, за відсотками і за пенею (в разі її нарахування) як такі, а сума сплачених відсотків виведена шляхом механічного віднімання від загальної суми сплат виданих позичальнику 17000,00 дол. США кредиту. По-друге, посилання на передоплату безпідставне, оскільки зроблене без урахування дійсного змісту положень п.п. 1.5.1.2., 2.1., 2.2., 3.3.4., 3.3.5. кредитного договору та по суті суперечить йому, оскільки, зокрема, відсотки нараховуються щомісячно за методом ануїтетних платежів на фактично отриману суму кредиту, останній робочий день місяця не є плановим (фіксованим) днем для платежу, який із додержанням умов договору повинен бути здійснений лише не пізніше цього дня, а можливість дострокового погашення кредиту обумовлена погодженими сторонами правилами, доказів виконання яких позичальником немає. За відсутності даних про динаміку нарахувань і заборгованості за відповідними елементами самі лиш перелік сум внесених позичальником коштів, дат і загальна сума цих коштів не є розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Відтак указані розрахунки відповідачів щодо заборгованості за сумою кредиту та відсотками такими не є по суті, ґрунтуються на довільному, такому, що не відповідає дійсному змісту, трактуванні умов кредитного договору та не спростовують у межах, визначених відповідачами, першого розрахунку боргу, наданого банком на підставі офіційного обліку руху коштів за кредитним договором.

Ухвалою від 26.05.2021 апеляційний суд задовольнив клопотання представників відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_5 і призначив судову експертизу документів фінансово-кредитних операцій, проведення якої доручив фахівцям Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 173-177 т. 2).

Ухвалою від 15.11.2021 апеляційний суд задовольнив клопотання судового експерта В. Слюсаренко та витребував від АТ «Державний ощадний банк України» оригінали документів, що підтверджують видачу кредитних коштів згідно з кредитним договором від 12.04.2007 № 71204, укладеним банком із ОСОБА_1 (а.с. 196-197 т. 2).

На виконання ухвали апеляційного суду від 15.11.2021 АТ «Державний ощадний банк України» листом від 22.11.2021 № 106.09-07/1691 повідомило, що видача кредитних коштів позичальнику була здійснена готівкою в сумі 17000,00 дол. США через касу банку, що відображено у видатковому касовому ордері від 12.04.2007 № 495005_001, оригінал якого знищений за спливом п`ятирічного строку зберігання касових документів відповідно до вказаного вище Переліку документів, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.12.2004 № 601 (а.с. 198 т. 2).

13.04.2022 до апеляційного суду при листі від 13.04.2022 № 2686 надійшло повідомлення судового експерта Закарпатського відділення ЛНДІСЕ В.Є. Слюсаренко про неможливість надання висновку, причиною чого є відсутність оригіналів документів, що підтверджують видачу кредитних коштів згідно з кредитним договором від 12.04.2007 № 71204, укладеним АТ «Державний ощадний банк України» з ОСОБА_1 (а.с. 206-210 т. 2).

Повторно клопотання про призначення судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій із дорученням її проведення іншій експертній установі (іншому експерту) відповідачі не заявляли.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, жоден доказ, в тому числі, висновок судової експертизи в разі його наявності, не має для суду заздалегідь встановленої сили, не є абсолютним (ст.ст. 89, 110, 263 ЦПК України).

Фактичні обставини щодо розрахунків між кредитором і позичальником підтверджуються наявними в справі доказами і матеріалами (кредитний договір, роздруківка видаткового касового ордера від 12.04.2007 № 495005_001, розрахунок, складений станом на 27.06.2016, тощо), що відповідачами не спростовані. Відсутність експертного висновку лише з тієї причини, що немає оригіналу видаткового документа, жодним чином не усуває та не спростовує встановленого факту видачі позичальнику суми кредитних коштів 12.04.2007 і відповідного руху коштів за кредитним договором. Сукупність наявних у справі доказів і матеріалів дає достатні підстави для висновків по суті спору виходячи, зважаючи на межі апеляційної перевірки рішення суду та на викладені вище обставини щодо руху справи, саме з первісно пред`явлених позовних вимог.

Належну до стягнення заборгованість за кредитним договором від 12.04.2007 № 71204 апеляційний суд визнає доведеною за належно пред`явленими первісними вимогами в розмірі 6791,14 дол. США, де: 5801,65 дол. США борг за сумою кредиту; 64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 906,86 дол. США борг за відсотками; 17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків. В іншій частині в межах апеляційної перевірки рішення суду першої інстанції вимоги позивача не є належно обґрунтованими та підтвердженими доказами та розрахунками.

Строк повного виконання зобов`язання настав 22.06.2016, позов АТ «Державний ощадний банк України» до позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення солідарного боргу надійшов до суду 08.08.2016, тобто, через півтора місяці після настання строку виконання зобов`язання.

Верховний Суд України у постанові від 17.09.2014 (справа № 6-53цс14) висловив правову позицію, яка залишається актуальною, відповідно до якої:

строк дії поруки є строком існування субєктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк);

частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк підлягає обрахуванню з цієї дати;

правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, зокрема, вимог про дострокове погашення кредитних коштів;

«предявленням вимоги» до поручителя протягом строку дії поруки (шести місяців, якщо інше не передбачено договором, від дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким, зокрема, може бути день, встановлений кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації відповідного права) є пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку позовної вимоги до поручителя, що не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців, якщо інше не передбачено договором, від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з наведеного, враховуючи конкретні умови договору поруки, за якими поручитель відповідає перед кредитором за повне та своєчасне виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, щодо сплати боржником усіх його боргових зобов`язань у такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, та пред`явлення кредитором позову про дострокове стягнення солідарного боргу, слід дійти висновку, що в частині вимоги про дострокове погашення заборгованого за кредитним договором, яка є окремим (спеціальним) передбаченим законом і договором засобом захисту прав кредитора та формою цивільно-правової відповідальності боржника за порушення зобов`язання, порука не припинилася.

Позаяк у контексті справи строк припинення поруки договором обумовлений припиненням забезпеченого нею зобов`язання або спливом трьох місяців від дня настання строку виконання зобов`язання в разі, якщо банк не пред`явить позову до поручителя, кредитору належало пред`явити позов до поручителя про стягнення боргу не пізніше трьох місяців з моменту настання зміненого строку повного виконання зобов`язання. Ці умови кредитором були дотримані.

Обґрунтування припинення поруки тим, що в даному випадку договір поруки датований 12.04.2006, останній за часом платіж за кредитним договором був сплачений 24.04.2015, вимога про дострокове погашення заборгованості датована 12.05.2016, строк виконання зобов`язання визначений моментом вимоги, а позов до поручителя був пред`явлений 08.08.2016 і тому поручитель не може нести цивільно-правової відповідальності, оскільки з моменту укладення договору поруки минуло більше року, помилкове.

У ситуації, що має місце, строк виконання зобов`язання був за погодженням сторін установлений договором, рівно як і порядок зміни цього строку (зокрема, ст. 530 ч. 1, ст. 1050 ч. 2 ЦК України) і, відповідно, зобов`язання не було таким, строк виконання якого в розумінні ст. 530 ч. 2, ст. 559 ч. 4 ЦК України не був установлений або був визначений моментом пред`явлення вимоги, за якою кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Розглядаючи справу за апеляційною скаргою поручителя в межах наведених у ній доводів щодо припинення поруки апеляційний суд констатує, що ці доводи не дають підстав для висновку про необґрунтованість правової позиції кредитора щодо солідарної відповідальності поручителя за пред`явленими вимогами.

Усна заява про застосування позовної давності була стороною відповідачів зроблена під час розгляду справи судом першої інстанції лише щодо пені (а.с. 216 т. 1), питання стосовно якої не є предметом апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, встановлені під час апеляційного розгляду справи, зважаючи, серед іншого, на непослідовність та суперечливість правової позиції відповідачів, які не спростували істотних доводів позивача та наданих ним доказів, оперували недопустимими в доказуванні припущеннями (ст. 81 ч. 6 ЦПК України), на недоведеність відсутності вини позичальника в порушенні зобов`язання, внаслідок чого правова позиція відповідачів знайшла лише часткове підтвердження, апеляційні скарги слід на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування відповідно до редакції постанови апеляційного суду, а резолютивну частину рішення викласти в редакції, яка передбачає стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача визнаної апеляційним судом доведеною заборгованості за кредитним договором у розмірі 6791,14 дол. США, що станом на 26.07.2016 за офіційним курсом НБУ 1,00 дол. США/24,78775 грн є еквівалентом 168337,08 грн, з відповідними її елементами. В іншій частині апеляційні скарги відповідачів слід на підставі ст. 375 ЦПК України залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Питання про судові витрати належить вирішити виходячи із обсягу задоволення вимог позову (48,65%) і обсягу задоволення вимог апеляцій (20,5%).

Керуючись ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 березня 2020 року змінити в частині правового обґрунтування відповідно до редакції постанови апеляційного суду, а резолютивну частину рішення викласти в такій редакції:

«Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарного боргу задовольнити частково,

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , 01001 м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, заборгованість за кредитним договором від 12.04.2007 № 71204 у розмірі 6791,14 дол. США (шість тисяч сімсот дев`яносто один долар США 14 центів), що станом на 26.07.2016 за офіційним курсом НБУ 1,00 дол. США/24,78775 грн є еквівалентом 168337,08 грн (ста шістдесяти восьми тисяч трьохсот тридцяти семи гривень 08 коп.), з яких:

5801,65 дол. США борг за сумою кредиту;

64,84 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту;

906,86 дол. США борг за відсотками;

17,79 дол. США 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків.

Стягнути на користь АТ «Державний ощадний банк України» з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з кожного по 1262,60 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.».

В іншій частині апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 4 березня 2020 року без змін.

Стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 977,01 грн кожному в рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору з апеляційних скарг.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 2 листопада 2022 року.

Судді