ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/9741/21 Номер провадження 22-ц/814/3090/22Головуючий у 1-й інстанції Гуменний З.І. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Хіль Л.М.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 який діє в інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 грудня 2021 року постановленого в складі судді Гуменного З.І., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії .
Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача,-
В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив зобов`язати відповідача направити до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач є військовослужбовцем та разом з дружиною і донькою постійно проживають та зареєстровані у вищевказаній службовій квартирі КЕВ м. Харкова.
Вказував, що в зазначену квартиру він разом з сім`єю вселився на підставі службового ордера № 015321 від 11.08.2009, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради. На цей час він перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 , має календарну вислугу на військовій службі понад 20 років, є учасником бойових дій ООС.
Зважаючи на те, що службовий статус наданої квартири значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством прав та наявності права на отримання постійного житла шляхом зняття статусу «службове» з вказаної квартири, позивач звернувся до житлової комісії в/ч НОМЕР_1 з відповідним проханням.
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 30.04.2021 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 838 від 05.05.2021 надано згоду для зняття статусу «службове» з квартири, в якій мешкає позивач з родиною, але на звернення позивача до КЕВ м. Харкова з приводу підготовки та направлення до органу місцевого самоврядування клопотання про виключення квартири з числа з службових, він отримав відмову, яка мотивована тим, що надання військовослужбовцю постійного житла шляхом виключення його з числа службової житлової площі проводиться у разі відповідності займаного житла нормам житлового законодавства. Займана житлова площа не відповідатиме встановленій для даного населеного пункту нормі забезпечення постійним житлом 8,3 кв.м на особу, що буде підставою для зняття з квартирного обліку.
Також було зазначено, що під час надання житлових приміщень не допускається заселення до однієї кімнати особами різної статі, старшими 9 років, тому звернувся до суду цим позовом.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, третя особа: ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинення певних дій, задоволено.

Зобов`язано квартирний-експлуатаційний відділ м. Харкова подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових квартирного-експлуатаційного відділу.
Стягнуто з квартирного-експлуатаційного відділу м. Харкова в дохід держави судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 908 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 представник КЕВ м. Харків посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що підставою для звернення КЕВ м. Харків до Чугуївської міської ради з клопотанням про виключення з числа службових займаного житлового приміщення є безпосередньо рішення комісії з контролю, яким має бути погоджено надання постійного житла шляхом зняття статусу службового з житла в якому мешкає позивач.
Вважає, що оскільки вказане рішення відсутнє КЕВ м. Харкова не має законних підстав для звернення дло Чугуївської міської ради.
Вказує, що той пакет документів, який був наданий позивачем до заяви про порушення питання виключення квартири з числа службових, не є підставою для звернення до Чугуївської міської ради КЕВ м. Харків.
31.01.2022 року від ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просив апеляційну скрагу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.
Вказане узгоджується з правовою позицією від 13 липня 2022 року справі № 761/14537/15-ц.
Від ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Апеляційний суд приходить до висновку, шо підстави заявлені в клопотанні є неповажними.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Вказаного висновку дійшов і Верховний суд у справі №361/8331/18 в постанові від 01 жовтня 2020 року.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи без участі позивача та його представника.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 проходить військову службу в Збройних Силах України з 22.12.1998 по теперішній час (а.с. 17). Таким чином, позивач перебуває на військовій службі понад 20 років.
Також встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною та донькою (а.с. 19).
В зазначену квартиру позивач вселився на підставі службового ордера № 015321 від 11.08.2009, який видано виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, у зв`язку з проходженням військової служби (а.с. 13).
Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 з даної квартири знято статус «службова», що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 30.04.2021 (а.с. 15).
ОСОБА_2 звертався до КЕВ м. Харкова з проханням надати йому житло для постійного проживання, однак з відповіді № 2382 від 15.05.2021 КЕВ м. Харкова вбачається, що надання військовослужбовцю постійного житла шляхом виключення його з числа службової житлової площі проводиться у разі відповідності займаного житла нормам житлового законодавства. Займана житлова площа не відповідатиме встановленій для даного населеного пункту нормі забезпечення постійним житлом 8,3 кв.м на особу, що буде підставою для зняття з квартирного обліку. Також було зазначено, що під час надання житлових приміщень не допускається заселення до однієї кімнати особами різної статі, старшими 9 років (а.с. 12).
Отже, позивач є військовослужбовцем, має календарну вислугу більше 20 років, є учасником ООС, ветераном війни - учасником бойових дій, на підтвердження чого надано посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 20), перебуває на квартирному обліку в КЕВ м. Харкова у Чугуївському гарнізоні у загальній черзі з 17.05.2005 та у першочерговій з 21.01.2018, що підтверджується довідкою про перебування на обліку № 2101 від 28.04.2021, але постійного житла до цього часу не отримав. Позивач мешкає в службовій квартирі, яка призначена для тимчасового проживання, а її службовий статус значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав.
Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що бездіяльність відповідача є наслідком унеможливлення реалізації права на житло преебдачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.
Окрім того, питання виключення житла з числа службових квартир тз повинно вирішуватись Виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а КЕВ м. Харкова повинен лише подати клопотання за заявою військовослужбовся про розгляд даного питання, проте відповідач не подав вказане клопотання чим порушив конституційні права на житло позивача.
Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.
Згідност. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
На органи державної влади поширюється спеціально-дозвільний тип правового регулювання - заборонено все, що прямо не дозволено законом, тобто відповідачу дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від З серпня 2006 року, а саме п. 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше:
1)наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного новозбудованого;
2)надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла виключеного з числа службового;
3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб;
4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом.
Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбаченихКонвенцією про захист прав людини і основоположних свободтаКонституції України.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями у п. 11 встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.
Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей приміщеннями, затвердженоїНаказом Міністерства оборони України 30 листопада 2011 року № 737, регламентовано процедуру виключення житла з числа службового.
Зокрема пунктом 3.5 визначено, що для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.
Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.
Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своємускладі інвалідів та тяжкохворих».
Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на цей час позивач проходить військову службу у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 , має військову вислугу більше 20 років, що підтверджується витягом з послужного списку, перебуває на квартирному обліку для отримання постійного житла в загальній черзі з 17.05.2005 року та у першочерговій з 21.01.2018 року, що підтверджується довідкою № 2101 від 28.04.2021 року, але постійного житла до цього часу не отримав.
Питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Чугуївської міської ради, а не квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова.
Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання разом з клопотанням начальнику гарнізону та командира військової частини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не подаючи відповідне клопотання, квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбаченіЗаконом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в той час як чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінніст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги про те, що у КЕВ м. Харкова були відсутні підстави для подачі клопотання до Чугуївської міської ради про виключення з числа службових квартир не заслуговують на увагу, оскільки чинним законодавством не передбачено відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v.Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 який діє в інтересах Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя Л.М. Хіль
Судді Ю.В. Дряниця
Л.І. Пилипчук
Повний текст постанови складено 26.10.2022 року