242/1478/22
Іменем України
25 жовтня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання освітньої послуги,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до наказу ректора Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 30.08.2019 р. № 541 ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року поновлено студентом 3 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук і технологій за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.
02.09.2019 року між ДВНЗ ДонНТУ з одного боку та Відповідачем було укладено Договір про навчання у ДВНЗ «ДонНТУ» № КН-19/22 , згідно умов якого, Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання за денною формою студента, для здобуття освітнього ступеня «бакалавр», за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення». Відповідачем, у свою чергу, були взяті на себе зобов`язання, зокрема, щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
Відповідно до п. 5.3. Договору, кошти вносяться два рази на рік - не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року.
Обов`язки ДВНЗ ДонНТУ щодо надання Відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі, що підтверджуються затвердженим навчальним планом.
Відповідно до наказу від 30.06.2020 р. № 379 Відповідач був відрахований з ДВНЗ ДонНТУ.
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Відповідач також має сплатити на користь ДВНЗ ДонНТУ пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3 Договору, тобто з 11.09.2019, у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідачка надала відзив, в якому суму основного боргу у розмірі 9600,00 грн. визнала. Не погодилася з наданим розрахунком пені, оскільки позивачем невірно визначено кількість днів затримки та невірно проведено сам розрахунок. Просила відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з неї пені, 3 % річних та інфляційних збитків, посилаючись на ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14.09.2022 р. позовну заяву залишено без руху.
28.09.2022 р. було відкрито провадження по справі. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Заяви та клопотання сторін.
27.09.2022 р. позивач надав заяву про усунення недоліків згідно ухвали суду.
28.09.2022 р. відповідачка надала заяву про відкладення судового розгляду.
07.10.2022 р. відповідачка надала відзив на позовну заяву.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступного висновку.
Відповідно до наказу ректора Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» від 30.08.2019 р. № 541 ОСОБА_1 з 01 вересня 2019 року поновлено студентом 3 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерних наук і технологій за освітнім ступенем «бакалавр» за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.
02.09.2019 року між ДВНЗ ДонНТУ з одного боку та Відповідачем було укладено Договір про навчання у ДВНЗ «ДонНТУ» № КН-19/22 , згідно умов якого, Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання за денною формою студента, для здобуття освітнього ступеня «бакалавр», за спеціальністю 121 «Інженерія програмного забезпечення». Відповідачем, у свою чергу, були взяті на себе зобов`язання, зокрема, щодо своєчасного внесення плати за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
Відповідно до п. 5.3. Договору, кошти вносяться два рази на рік - не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року.
Обов`язки ДВНЗ ДонНТУ щодо надання Відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі, що підтверджуються затвердженим навчальним планом.
Відповідно до наказу від 30.06.2020 р. № 379 Відповідач був відрахований з ДВНЗ ДонНТУ.
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Відповідач також має сплатити на користь ДВНЗ ДонНТУ пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3 Договору, у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення збитків.
Відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, де проводилась антитерористична операція згідно переліку населених пунктів, затверджених Постановою КМУ.
ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» запроваджено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями.
У відзиві відповідачка зазначає, що не працює та через воєнний стан не має можливості сплатити заборгованість, проте доказів того, що зобов`язання не виконано саме у зв`язку з воєнним станом та через настання обставин непереборної сили не надає.
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента № 64/2022 з 24.02.2022 р.
Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів свідчить про винну поведінку відповідача та порушення умов договору в частині належної оплати наданих послуг відповідно до умов Договору, а тому позовна заява обгрунтована та підлягає частковому задоволенню.
Індекс інфляції за весь період = (100.8 : 100) x (100.8 : 100) x (100.3 : 100) x (100.2 : 100) x (99.4 : 100) x (99.8 : 100) x (100.5 : 100) x (101.0 : 100) x (101.3 : 100) x (100.9 : 100) x (101.3 : 100) x (101.0 : 100) x (101.7 : 100) x (100.7 : 100) x (101.3 : 100) x (100.2 : 100) x (100.1 : 100) x (99.8 : 100) x (101.2 : 100) x (100.9 : 100) x (100.8 : 100) x (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) = 1.190011
Інфляційне збільшення = 9600 x 1.190011 - 9600 = 1 824,11 грн.
Три проценти річних - (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) = 9600 x 3% x 726 : 365 = 572,84 грн.
При зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджене платіжним дорученням, наявним в матеріалах справи, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1240,50 грн..
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ст. 903 ЦК України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, в строки, та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на виконання тимчасово переміщеними вищими навчальними закладами, тимчасово переміщеними науковими установами кредитних та інших договірних зобов`язань (крім договорів про надання освітніх послуг), які виникли до переміщення на підконтрольну українській владі територію у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, запроваджується мораторій на період проведення антитерористичної операції. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості тимчасово переміщених вищих навчальних закладів, тимчасово переміщених наукових установ із зобов`язань за кредитними та іншими договорами (крім договорів про надання освітніх послуг), що не припинилися, з дня опублікування наказу про зміну їх місцезнаходження центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Договором про надання освітньої послуги частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» заборгованість за Договором про надання освітньої послуги у загальному розмірі 11 996 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1240 (дванадцять тисяч сорок) грн. 50 коп.
В задоволені решти вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2022 р.
Суддя