провадження № 22-ц/824/8465/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26.06.2013 року ОСОБА_1 підписав заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 97 362 грн. 91 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту в розмірі 58 850 грн. 58 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 02 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.

Обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що заочне рішення суду було постановлено передчасно, з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач не отримував копію позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик до суду. Апелянт наголошує, що суд може ухвалити заочне рішення тільки в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином. Також зазначає, що ним до заяви про перегляд заочного рішення долучено виписку по картці/рахунку і додатковим рахункам договору за період 26 листопада 2013 року - 26 листопада 2021 року. Апелянт вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості не відображає реального руху коштів по картковому рахунку відповідача, не відображає реально отриману суму кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору та повністю розраховані на суб`єктивний розсуд банку. При цьому зазначає,що виписка по рахунку не містить жодних даних щодо збільшення кредитного ліміту понад 15 000 грн. Окрім того апелянт зазначає, що розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості за поточним тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту в розмірі 58 850 грн. 58 коп., оскільки банком не вказані підстави нарахування заборгованості за поточним та за простроченим тілом кредиту у заявленому банком розмірі, розрахунок в цій частині нічим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Додатково вказує на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвище посадової особи, яка має право складати такий розрахунок. Апелянт зазначає, що доказом зарахування коштів на кредитний картковий рахунок може бути документ за операцією із застосуванням платіжної картки, визначений внутрішнім документом, зокрема, АТ КБ «ПриватБанк». Указана позивачем сума в розмірі 97 362 грн. 91 коп. сформована із штрафів, пені, комісій та відсотків. При цьому, апелянт наголошує, що зі змісту виписки не вбачаться, що відповідач отримував грошові кошти за кредитним договором від 03 квітня 2013 року на суму 58 850 грн. 58 коп. Натомість, зі змісту виписки вбачається, що відповідач сплатив 94 771 грн. 92 коп., а баланс на початок періоду (дата виписки) становить мінус 79 365 грн. 26 коп.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

29 серпня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на апеляційну скаргу. У вказаному відзиві позивач просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року - без змін. При цьому позивач вказував на те, що на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, АТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок заборгованості, який, згідно правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 14 серпня 2019 року по справі № 755/1898/16-ц, є належним доказом в даній категорії справ. При цьому зазначає, що у зв`язку з тим, що в клієнта на момент сплати чергових платежів за послугами «Миттєва розстрочка» на картковому рахунку не було особистих коштів, йому було встановлено овердрафт на кредитну картку на суму, необхідну для сплати чергового платежу. Даний овердрафт був окремо доданий до тіла кредиту, таким чином саме тіло кредиту було збільшено. Позивач наголошує, що ціна позову складається з усієї суми заборгованості, а не лише з тіла кредиту. Загальна заборгованість, яка зазначена і у виписці і у розрахунку заборгованості, також складається не лише з тіла кредиту, а й з інших складових, таких як: пеня, штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки в даній справі ціна позову становить 97 362 грн. 91 грн. і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2013 року ОСОБА_1 підписав заяву б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем станом на 12.09.2019 року заборгованість Відповідача за кредитом складає 97 362 грн. 91 коп., з яких: 30 547 грн. 88 коп. - тіло кредиту; 28 302 грн. 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 32499 грн. 81 коп. - пеня; 900 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 4 612 грн. 52 коп. - процентна складова штрафу (а.с.4-7).

Ухвалюючи рішення в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, частково задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції погодився з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суму заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту в розмірі 58 850 грн. 58 коп. (30 547 грн. 88 коп. + 28 302 грн. 70 коп. = 58850 грн. 58 коп.). Поряд з цим суд першої інстанції зазначав, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті. Також суд взяв до уваги вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав та погодився із тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

При перевірці застосування норм права та висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з ними, оскільки такі висновки цілком відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року, які на думку колегії суддів можуть бути застосовані у даній справі.

При цьому судом першої інстанції правильно враховано, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а отже, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Так, як вбачається зі змісту заяви про перегляд заочного рішення суду та апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заперечує факту укладення кредитного договору та встановлення йому кредитного ліміту.

Разом з тим, апелянт не погоджується з розміром заборгованості за тілом кредиту та з порядком зарахування банком коштів відповідача, сплачених з метою погашення заборгованості.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не відображає реального руху коштів по картковому рахунку відповідача, не відображає реально отриману суму кредитних коштів від банку з моменту підписання кредитного договору та повністю розраховані на суб`єктивний розсуд банку.

Вказані доводи апелянта апеляційний суд розцінює як припущення, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Відповідачем не було надано до суду будь-якого контррозрахунку на спростування суми заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, а надана ним виписка по картці/рахунку лише підтверджує фактичне користування апелянтом кредитними коштами.

З матеріалів справи убачається, що кредитні кошти надавалися банком шляхом встановлення кредитного ліміту, який використовувався відповідачем під час здійснення операцій з використанням відповідної банківської карти. Банком надано виписку з рахунку позичальника, що відображає деталі операцій, проведених з використанням кредитних коштів, сум відповідних операцій та залишок на картці після відповідних операцій, що не спростовані відповідачем та підтверджують отримання та користування відповідачем кредитними коштами.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є цілком обґрунтованими та законними, а доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтуються на припущеннях апелянта та фактично зводяться до тлумачення ним умов кредитування на власний розсуд з метою невиконання зобов`язання. Апелянтом не надано до суду жодного належного, достатнього та допустимого доказу, який підтверджував би недоведеність фактичного отримання та використання позичальником кредитних коштів в добровільному порядку або ж погашення заборгованості в повному обсязі.

Також апеляційний суд не може погодитися з доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права при ухваленні заочного рішення.

Так, відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами (т.1, а.с.40-41).

Як убачається з матеріалів справи, копія ухвали про відкриття провадження в справі та копія позовної заяви з додатками були направлені на поштову адресу відповідача 03 лютого 2020 року (т.1, а.с. 42).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року було призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні суду (т.1, а.с.45).

Судова повістка про виклик до суду направлялася відповідачеві за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання, проте конверт повернувся з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (т. 1, а.с.72).

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду судової повістки на ім`я відповідача з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", що за нормами Правил надання послуг поштового зв`язку здійснюється за відсутності осіб.

Відповідно до відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування.

Таким чином, в силу вимог вказаної норми Закону, відповідач вважається належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що судом першої інстанції всі вимоги було дотримано.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому судове рішення, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова