П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Київ

Справа № 753/4994/22

Провадження: № 22-ц/824/8457/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Нежури В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року, постановлену під головуванням судді Гусак О.М.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 14 вересня 2021 працює вчителем у ТОВ «Ліко-школа». Наказом МОЗ № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим професійним щепленням» від 04.10.2021 року її було відсторонено від роботи. Але з початком війни наказом № 380 від 25.02.2022 року було зупинено дію наказу № 2153 до завершення військового стану в Україні, а тому вважала, що підприємство зобов`язане виплатити їй заробітну плату за період з 25.02.2022 року по день звернення до суду із вказаною заявою у розмірі 19 500 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу та стягнення з ТОВ «Ліко-школа» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважала, що суд першої інстанції не надав належної оцінки викладеним у заяві обставинам.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За правилом частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що заявницею не надано довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Заявниця фактично сама визначила розмір заробітної плати, яку на її думку, зобов`язаний сплатити роботодавець. Отже, між сторонами існує спір щодо розміру заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За змістом ст. 163 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як убачається з матеріалів справи, заявник на обґрунтування підстав для видачі судового наказу надала суду лише документ, який підтверджує факт її перебування у трудових відносинах із боржником, а саме копію трудової книжки.

Однак, будь-які документи, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо до заяви ОСОБА_1 не долучила. Будь-яких доказів, які б підтверджували заявлений до стягнення розмір заробітної плати матеріали справи не містять.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що заявником виконані вимоги статті 163 .

Оскільки ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не додано довідки, виданої роботодавцем про розмір нарахованої їй заробітної плати, висновок суду першої інстанції про відмову у видачі наказу є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

В.А. Нежура