Номер провадження: 22-ц/813/438/22
Справа № 501/2770/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №501/2770/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 4 червня 2021 року у складі судді Петрюченко М.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 14 серпня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, просив:

визнати спільною сумісною власністю будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0612 га кадастровий номер :02:020:0133, цільового призначення «для індивідуального садівництва», що знаходиться в садовому товаристві «Судоремонтник» в м. Чорноморськ, земельна ділянка № НОМЕР_1 , загальною вартістю 1680000,00 грн.; матеріали та обладнання, які використані для будівництва самочинної будівлі стін та фундаменту розміром 6х8м, що розміщена на земельній ділянці кадастровий номер :02:020:0133; загальною вартістю 60000,00 грн.;

поділити вказане майно шляхом стягнення на його користь грошової компенсації вартості Ѕ частки будинку з урахуванням вартості земельної ділянки, що становить 840000,00 грн., вартості Ѕ частки матеріалів та обладнання, що становить 30000,00 грн., а всього стягнення грошової компенсації в розмірі 870000,00 грн. (т.1 а.с.1-8).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 4 вересня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.54-56).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (т.1 а.с.62-64).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала з підстав недоведеності виникнення права спільної сумісної власності на спірне майно (т.1 а.с.79-80).

24 травня 2021 року ОСОБА_1 подав клопотання про визнання явки відповідача обов`язковою, про допит позивача в якості свідка, про допит свідка, про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення вартості спірного майна та поновлення строку на додання клопотання (т.1 а.с.156-161).

3 червня 2021 року ОСОБА_2 подано заперечення на клопотання про подання доказів, призначення експертизи (т.1 а.с.174-180).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 4 червня 2021 року клопотання ОСОБА_1 в частині призначення експертизи задоволено; призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення вартості спірного майна, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (т.1 а.с.206-208).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу суду від 4 червня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання клопотання про призначення експертизи, залишення клопотання про призначення експертизи без розгляду (т.2 а.с.1-5).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість ухвали з підстав порушення норм процесуального права полягає в наступному. 21 січня 2021 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Тоді ж 21 січня 2021 року від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Отже, представник позивача при поданні такої заяви розумів, що заяв про призначення експертиз ним не подавалося, та вважав, що наявних в справі доказів достатньо для закриття підготовчого провадження. Наведене свідчить, що позивач мав достатньо часу з вересня 2020 року по січень 2021 року на те, щоб подати до суду клопотання про призначення експертизи. Однак, клопотання про поновлення строку для надання доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи було подано лише 24 травня 2021 року. Відповідно до частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Таким чином, з дня закінчення підготовчого провадження позивач втратив право на вчинення процесуальної дії як то подання клопотання про призначення експертизи. Щодо суті клопотання про поновлення строку на його подання, то наведені у клопотанні обставини не є підставою для поновлення строку на подання клопотання про призначення експертизи, оскільки надання відповідачем будь-яких відповідей та пояснень в жодному разі не звільняє позивача від обов`язку доказування фактів, на які він посилається у позовній заяві, від обов`язку на подання разом із позовом висновку експерта або клопотання про призначення експертизи. Посилання представника позивача у заяві від 11 грудня 2020 року про свій намір надати суду висновок експертизи також не є належною причиною для поновлення строку на її призначення. Подання доказів врегульовано статтею 82 ЦПК України. Позивач ані до позовної заяви, ані до заяви від 11 грудня 2020 року не додав жодного доказу вчинення ним не лише всіх залежних від нього дій, а й взагалі жодної дії, спрямованої на замовлення судово-будівельної та оціночної експертизи. Посилання позивача на одноосібне володіння відповідачем спірним будинком жодним чином не свідчить про відмову або будь-яке перешкоджання відповідача у наданні доступу експерта до будинку. Посилання позивача на відсутність у нього грошових коштів на замовлення експертизи не є належною підставою для поновлення строку. Суд у порушення положень статті 127 ЦПК України питання поновлення пропущеного процесуального строку на подання клопотання про призначення експертизи не розглянув, ані оскаржувана ухвала від 4 червня 2021 року, ані якась інша ухвала не містить жодної згадки ані про розгляд судом клопотання про поновлення пропущеного строку, ані про підстави його поновлення, ані про рішення його поновити. Суд порушив статті 126, 196, 197 ЦПК України при задоволенні клопотання про призначення експертизи, поданого після завершення підготовчого провадження, а також статтю 127 ЦПК України при ухиленні від розгляду питання про поновлення пропущеного процесуального строку та постановлення із цього приводу відповідної ухвали. Вказані порушення призвели до безпідставного задоволення клопотання про призначення судової експертизи, поданого із пропуском процесуальних строків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Зловживаючи недолугістю законодавчої норми про можливість оскарження ухвали суду про призначення експертизи, всупереч частини 2 статті 2 ЦПК України відповідач оскаржила ухвалу лише на тій підставі, що суд без постановлення ухвали про поновлення строків задовольнив клопотання позивача та призначив експертизу. Із аналізу статті 127 ЦПК України ухвала суду про поновлення або продовження процесуального строку не підлягає оскарженню окремо від рішення суду та може бути викладена судом в протокольній формі. Незалежно від наявності у справі відомостей про постановлення судом протокольної ухвали щодо поновлення строку на подання доказів, суд за наявності обставин, які свідчать про поважність причин його пропуску, фактично поновив такий строк і таке рішення оскарженню не підлягає (т.2 а.с.43).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Подання доказів врегульовано статтею 83 ЦПК України, згідно частини 2 даної норми позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, згідно частини 4 даної норми якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.126 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.127 ЦПК України).

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ч.4 ст.127 ЦПК України).

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу (ч.6 ст.127 ЦПК України).

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулась із відповідною заявою (ч.7 ст.127 ЦПК України).

Ухвала про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (ч.8 ст.127 ЦПК України).

Процесуальні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених ЦПК, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (ч.2 ст.258 ЦПК України).

Ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати (ч.4 ст.259 ЦПК України).

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання (ч.5 ст.259 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна звернувся 14 серпня 2020 року.

До позовної заяви висновок експерта (судової будівельно-технічної, оціночної тощо експертизи) на виконання положень частини 2 статті 83 ЦПК України не додано, про даний доказ на виконання положень частини 4 статті 83 ЦПК України письмово суд не повідомлено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відкрито ухвалою від 4 вересня 2020 року.

21 січня 2021 року представником ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 подано заяву про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У порушення вимог пункту 3 частини 2 статті 200, частини 2 статті 258, частини 4 статті 259 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд 21 січня 2021 року ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті постановив не виходячи до нарадчої кімнати, тобто суд постановив ухвалу, яка не оформлена окремим процесуальним документом та не постановлена в нарадчій кімнати.

Недотримання процесуальної форми документу не має наслідком те, що суд 21 січня 2021 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи із заявленням про поновлення процесуального строку для подання клопотання подано до суду 24 травня 2021 року.

Клопотання про призначення експертизи є клопотанням поданим після закінчення строку, встановленого законом. Отже, вирішенню по суті поданого 24 травня 2021 року клопотання про призначення експертизи мало передувати вирішення питання щодо поновлення процесуального строку для вчинення процесуальної дії, оскільки згідно положень частини 2 статті 126 ЦПК України документи, подання після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду.

Суд першої інстанції питання поновлення процесуального строку для подання клопотання про призначення експертизи не вирішив, ухвала суду як така, що оформлена окремим процесуальним документом та постановлена в нарадчій кімнати, рівно як і обґрунтування в мотивувальній частині та зазначення в резолютивній частині оскаржуваної ухвали від 4 червня 2021 року про призначення експертизи про поновлення процесуального строку, відсутні.

Отже, має місце вчинення позивачем процесуальної дії (подання клопотання про призначення експертизи) із заявленням про поновлення процесуального строку для вчинення цієї процесуальної дії та не вирішення судом у визначеному статтею 126 ЦПК України порядку питання поновлення процесуального строку постановленням ухвали.

Постановлення ухвали про поновлення або продовження процесуального строку, чи ухвали про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку без виходу до нарадчої кімнати шляхом занесення до протоколу судового засідання не передбачено, доводи відзиву на апеляційну скаргу в цій частині не приймаються.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу про призначення експертизи постановлено з порушенням норм процесуального права, а саме без вирішення питання поновлення процесуального строку на вчинення цієї процесуальної дії, що згідно пункту 6 частини 1 статті 374, статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд також звертає увагу на те, що висновок експерта відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 76 ЦПК України є доказом, що стаття 106 ЦПК України передбачає проведення експертизи на замовлення учасників справи і право учасника справи подати з дотриманням вимог статті 83 ЦПК України до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

В даній справі йдеться про призначення експертизи судом, тобто йдеться про забезпечення доказів призначенням експертизи.

Підстави та порядок забезпечення доказів врегульовано статтею 116 ЦПК України, прохання забезпечити докази призначенням експертизи викладається в заяві про забезпечення доказів, оформленій відповідно до положень статті 117 ЦПК України , яка розглядається в порядку, визначеному статтею 118 ЦПК України.

Отже, Цивільний процесуальний кодекс України чітко регулює та розмежовує в залежності від стадії розгляду справи питання подання доказів (ст.83 ЦПК), витребування доказів (ст.84 ЦПК), забезпечення доказів (ст.ст.116-118 ЦПК), на що суд має звертати увагу, приймаючи рішення щодо заявленої учасником справи процесуальної дії.

Справу було призначено до розгляду на 10 березня 2022 року, потому на 27 жовтня 2022 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасників справи сповіщено надісланням «SMS-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду…», та документом в електронному вигляді «Судова повістка..». Підстав для подальшого відкладення розгляду справи з огляду на перегляд в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо руху справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 жовтня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст.379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 4 червня 2021 року про призначення експертизи в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 8 листопада 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова