Провадження № 2/761/3775/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

за участю

представника позивача: ОСОБА_3.,

представника відповідача: Черняковського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про повернення безпідставно набутого майна (коштів) та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

04.11.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 35 000,00 грн., моральну шкоду в сумі 35 000,00 грн..

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 16.05.2018 року він уклав з відповідачем договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, яким було застраховано автомобіль «Ауді», державний номер НОМЕР_1 . 17.12.2018 року з вини позивача відбулась дорожньо-транспортна пригода та пошкоджено автомобіль «Ауді», державний номер НОМЕР_2 . Після дорожньо-транспортної пригоди позивачу стало погано та він після оформлення дорожньо-транспортної пригоди поїхав за медичною допомогою. Таким чином не вчасно було викликано аварійного комісара.

04.10.2019 року відповідач заявив регресну вимогу про погашення боргу в сумі 66 305,00 грн. обгрунтовуючи тим, що ними було виконано зобов`язання за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів та виплатили 66305,00 грн., оскільки позивач не виконав вимоги п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - не надав не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмового повідомлення про ДТП встановленого зразка та відомостей про місце знаходження свого транспортного засобу, то на підставі п.п.38.1.1 «г» п.38.1 ст.38 Закону, ст.993 та 1191 ЦК України, позивач має повернути зазначену суму.

05.11.2019 року позивач помилково, будучи юридично не обізнаним, за відсутності правової підстави перерахував на банківський рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн.

В подальшому позивачу стало відомо що він сплатив зазначену суму безпідставно та він звернувся до відповідача із заявою про повернення грошових коштів, однак вимоги залишені без відповіді.

Позивач зазначає, що виплата страхового відшкодування є безпосереднім договірним зобов`язанням відповідача, що страхував цивільно-правову відповідальність. Виконання зазначеного зобов`язання є визначений законодавством спосіб досягнення мети обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - захисту майнових інтересів страхувальника та виконанням страховиком своїх договірних зобов`язань по страхуванню цивільної відповідальності, а відтак права на заявлення регресної вимоги не породжує.

Невиконання позивачем обов`язку передбаченого п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може бути підставою для заявлення регресної вимоги виключно за наявності підстави - спричинення страховику таким повідомленням збитків, тобто необгрунтованої виплати страхового відшкодування.

Таким чином позивач вважає, що відповідач має повернути безпідставно отримані грошові кошти на підставі положень статті 1212 ЦК України.

Крім того позивач зазначає, що його було введено в оману внаслідок невірного трактування умов договору, він втратив душевний спокій, відчував постійні переживання, порушено звичайний уклад життя та життя всієї родини, внаслідок чого він зазнав моральних страждань, тому він оцінив моральну шкоду в розмірі 35 000,00 грн.

31.01.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що 27.12.2018 року позивач повідомив про настання страхового випадку, який відбувся 19.12.2018 року. Власник пошкодженого автомобіля не звертався до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування, оскільки його автомобіль був застрахований за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів у ПрАТ СК «Українська страхова група». 07.06.2019 року до відповідача надійшла заява про виплату страхового відшкодування від зазначеного страховика із вимогою сплатити 66 305,00 грн. в порядку суброгації. Відповідач на виконання власних зобов`язань сформував страхову справу №4055 та сплатив на користь ПрАТ СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 66 305,00 грн.

Враховуючи що позивач повідомив відповідача про страховий випадок лише 27.12.2018 року в той час як ДТП мала місце 17.12.2018 року, тобто порушив зобов`язання за Полісом №АК/8222985, відповідач набув право зворотної вимоги до позивача на суму 66 3050,00 грн. У зв`язку з цим позивачу була направлена вимога від 04.10.2019 року з проханням погасити борг. В свою чергу 05.11.2019 року позивач у добровільному порядку здійснив часткову сплату боргу в розмірі 35 000,00 грн. та повідомив, що його майновий стан не дозволяє йому сплатити суму в повному обсязі. А тому компанія, враховуючи що позивач є людиною пенсійного віку вирішила простити решту боргу про що позивачу було направлено лист.

Відповідач не погоджується, що кошти мають бути повернуті позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, оскільки позивач сплатив ці кошти у зв`язку з невиконанням власних зобов`язань, передбачених Полісом АК №8222985.

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому моральної шкоди.

07.07.2022 року в до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позові.

26.07.2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог, з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідно до полісу №АК/8222985 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «АУДІ» державний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТОВ СК «Гардіан» в період з 20.05.2018 року по 19.05.2019 року включно.

19.12.2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Ауді», державний номер НОМЕР_1 та «АУДІ», державний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 повідомив відповідача про настання ДТП 27.12.2018 року.

Вказану обставину позивач не заперечує, як вбачається в позовній заяві.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 12.03.2019 року (справа №757/650/19) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 17.12.2018 року о 18 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Audi», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Набережному шосе 25 в м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Аudi А4», державний номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого була ОСОБА_2 , яка рухалася попереду. Водій ОСОБА_1 порушив п.12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП механічних пошкоджень завдано обом автомобілям.

07.06.2019 року ПрАТ СК «Українська страхова група» звернулась до ТОВ СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 66 305,00 грн. сплачені за відновлення автомобіля «Ауді», державний номер НОМЕР_2 , оскільки згідно постанови Печерського районного суду м.Києва від 12.03.2019 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 .

Крім того, із заяви вбачається, що 18.12.2017 року між ПрАТ СК «Українська страхова група» та ПП «Віп-рент» був укладений Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-2700/18-АVІS, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_2 .

На підставі зазначеної заяви, 05.09.2019 року ТОВ СК «Гардіан» було складено страховий акт та прийнято рішення про виплату на рахунок ПрАТ СК «Українська страхова група» 66 305,00 грн.

04.10.2019 року на адресу позивача була направлена регресна вимога про сплату 66 305,00 грн. в строк до 01.11.2019 року.

Як зазначено у вимозі, позивач порушив п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у відповідності до положень п.п.38.1.1 «г» п.38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993 та ст.1191 ЦК України, має повернути зазначену суму.

05.11.2019 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ СК «Гардіан» 35 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1. Як зазначено в призначенні платежу, зазначена сума сплачена як «регресний платіж по справі №4055 за ОСОБА_1 ».

Як зазначає позивач, він неодноразово звертався з вимогами до відповідача про повернення грошових коштів, які були залишені без відповіді.

Однак позивач не надав суду доказів, що вказані вимоги були отримані відповідачем.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України "Про страхування").

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У цій справі ПрАТ СК «Українська страхова група» та в подальшому ТОВ СК «Гардіан» здійснили відшкодування регламентної виплати потерпілій у ДТП особі за страховика винної особи з посилання на те, що цивільно-правовова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахованою у ТОВ СК «Гардіан».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (станом на листопад 2019 року) визначала, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Тому під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") з правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування".

Суброгація (від лат. "subrogare" - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

Водночас регресом (з лат. "regressus" - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

Підпункт 33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (станом на листопад 2019 року) визначала, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Пункт 33.1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Під час слухання справи представник відповідача не надав доказів, що неповідомлення позивачем протягом трьох днів про настання події, яка має ознаки страхового відшкодування було перешкодою провести розслідування страхового випадку та призвело до безпідставної виплати страхового відшкодування. А тому суд приходить до висновку, що в даному випадку у ТОВ СК «Гардіан» не виникло право регресної вимоги до позивача.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин та враховуючи що у відповідача відсутні законом передбачені підстави для звернення до позивача про стягнення виплаченої суми, тому суд вважає, що відпали правові підстави для набуття відповідачем коштів в сумі 35 000,00 грн., сплачених на рахунок відповідача, у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18.

Отже, оскільки відпала підстава для набуття відповідачем грошових коштів, тому суд оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з ТОВ СК «Гардіан» на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 35 000,00 грн.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Так, відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Позивач не надав суду доказів, що внаслідок отримання регресної вимоги та сплати ним грошових коштів в сумі 35 000,00 грн., йому була спричинена моральна шкода, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовн их вимог в цій частині.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, зокрема судовий збір.

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., оскільки позивач не надав суду детального розрахунку наданих послуг. Суд позбавлений можливості перевірити чи надані такі послуги та їх обсяг. Крім того, з врахуванням зазначеного сторона відповідача позбавлена можливості заявити клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, буд.96) про повернення безпідставно набутого майна (коштів) та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок та 350,00 грн. судового збору.

В позові ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11 жовтня 2022 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула