ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3264/22 Справа № 199/2786/21 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова Н.М.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія довіра та Гарантія до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариства Комерційний банк Надра про визнання права іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ТОВ ФК Довіра та Гарантія звернулось до суду з вимогами (з урахуванням заяви позивача про залишення позову в частині вимог без розгляду, яка ухвалою суду від 16 листопада 2021 року задоволена), пред`явленими до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариства Комерційний банк Надра про визнання права іпотеки.

Позов мотивований тим, що 29 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір №GK3N216867 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. (реєстр №624). Відповідно до п. 1 договору № GK3N216867 в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Позивач вважає, що в силу ст. 514 ЦК України, 29 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло від ПАТ «КБ «Надра» права захисту порушеного права в порядку, передбаченому ст. 16 ЦК України, у звязку з тим, що 23 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1480-ПР, згідно умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 32 600,00 (тридцять дві тисячі шістсот) дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цих договором, можливих штрафних санкцій. Позичальник (майновий поручитель) укладає з банком договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,6 кв.м, що є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 серпня 1998 року.

Також, в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 23 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 укладено Договір іпотеки № 1480-ПР/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (реєстр №699), де предметом іпотеки є та сама квартира.

У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримало наказ №2287/5 від 03 липня 2020 року від Міністерства юстиції України про задоволення скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Юлії Петрівни від 28 травня 2020 року про скасування рішень від 27 травня 2020 року №№ 52375880, 52393496, від 27 квітня 2020 року №№ 52073409, 52073440, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. Виконання наказу покладено на Департамент нотаріату та державної реєстрації.

Зазначеним наказом № 2287/5 від 03 липня 2020 року скасовано рішення від 27 травня 2020 року №52375880, яким скасовано відомості про іпотеку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де Іпотекодавцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а Іпотекодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Наказ №2287/5 від 03 липня 2020 року прийнято на підставі висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 04 червня 2020 року, яким встановлено:«Скаржниця оскаржує реєстраційні дії, оскільки нею було встановлено, що шляхом несанкціонованого доступу від її імені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) із використанням захищеного носія ключової інформації «АЛМАЗ-IK» невідомими особами були проведені оскаржувані реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна (п. 1) З відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на підставі рішення від 27 травня 2020 року №523788 (далі - оскаржуване рішення 1) скасовано відомості про іпотеку щодо квартири АДРЕСА_3 , де іпотекодавцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іпотекодержателем ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Зазначене рішення прийнято за результатами розгляду заяви, до якої додано електронну копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/2/19, якою зокрема, скасовано ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року про арешт майна. Надалі операцію щодо скасування відомостей про вищевказану іпотеку щодо квартири АДРЕСА_3 було відмінено у Державному реєстрі прав та в подальшому на підставі рішення від 27 травня 2020 року №52393496 (далі - оскаржуване рішення 2) знову було скасовано відомості про таку іпотеку. Вищевказане рішення прийнято за результатами розгляду заяви, до якої додано електронну копію заяви ПАТ КБ «Надра», у якій зазначено, зокрема, прошу зняти іпотеку та заборону відчуження майна, згідно договору іпотеки №1480ПР/1 від 23 лютого 2007 року, іпотекодавець ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предмет іпотеки квартира - АДРЕСА_3 . Отже, по перше, всупереч вимогам статті 26, 27 Закону, на підставі оскаржуваних рішень 1, 2 у Державному реєстрі прав скасовано відомості про іпотеку щодо квартири АДРЕСА_3 , де іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», які скасуванню не підлягають, при цьому такі реєстраційні дії здійснено без рішення суду, яке скасовує рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасовує державну реєстрацію прав та їх обтяжень. По-друге, вказані реєстраційні дії здійснені за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, та на підставі документів, які не підтверджували припинення іпотеки щодо квартири АДРЕСА_3 , оскільки до відповідних заяв додано електронну копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/2/19, яке скасовує ухвалу про арешт майна, а не іпотеку щодо квартири АДРЕСА_3 , а також електронну копію заяви ПАТ «КБ «Надра» стосовно припинення іпотеки та заборони щодо квартири АДРЕСА_3 , тоді як в Державному реєстрі прав містились відомості, що іпотекодержателем є ТОВ «ФК Довіра та Гарантія», чим порушено вимоги пунктів 4, 5 частини 1 cт. 24 Закону».

В подальшому, виконуючи наказ №2287/5 від 03 липня 2020 року, Міністерство юстиції, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказало на неможливість виконання такого наказу в частині проведення державної реєстрації іпотеки щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де іпотекодавцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме наявність у Державному реєстрі прав зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що з 29 квітня 2020 року, тобто з дати укладення договору GL3N216867, Новим кредитором/Іпотекодержателем після ВАТ КБ Надра за кредитними договорами та договорами забезпечення (Іпотечними договорами та договорами поруки) є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке у даному випадку та з урахуванням наявності заборгованості за кредитним договором, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , позбавлено можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна, переданого в іпотеку, оскільки, у зв`язку з протиправними діями іпотекодавців право власності на предмет іпотеки зареєстровано за третіми особами.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року позовні вимоги задоволені.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» (Ідентифікаційний код 38750239, місцезнаходження: Україна, 04112. м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) право іпотеки нерухомого майна: квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 29, 6 кв.м (реєстраційний номер 101) /т.1 а.с. 195-199/.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду з відмовою у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що має сумніви щодо дійсності повноважень нового кредитора, як нового іпотекодержателя, оскільки наразі відсутня інформація про це, як і не погоджується з тим, що відповідачами порушені права позивача /т.1 а.с. 206-211/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати

між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних

видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність юрисдикції суду, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так пунктом 1 ч.1 цієї статті передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Колегією суддів встановлено, що згідно наказу №2287/5 від 03 липня 2020 року Міністерства юстиції України, що порушення прав позивача відбувалося шляхом несанкціонованого доступу від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ю.Чумак, коли від її імені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із використанням захищеного носія ключової інформації «АЛМАЗ-IK» невідомими особами були проведені реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна. Останнє рішення прийнято за результатами розгляду заяви, до якої додано електронну копію заяви ПАТ КБ «Надра», у якій зазначено, зокрема, прохання про зняття іпотеки та заборони відчуження майна згідно договору іпотеки №1480ПР/1 від 23 лютого 2007 року.

З наведеного вбачається, що саме за заявою та на прохання ПАТ КБ Надра приймалось рішення про зміни в державній реєстрації іпотеки, де іпотекодавцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому, позивачем за договором GL3N216867 від 29 квітня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеним з ВАТ КБ Надра, прийнято права вимоги, в силу ст. 514 ЦК України, до боржників, в тому числі і до іпотекодавців Молчанових, що свідчить про наявність правовідносин між ТОВ ФК Довіра та Гарантія і ПАТ КБ Надра за договором відступлення прав вимоги, укладеним при здійсненні їх господарської діяльності, з приводу внесення змін попереднім кредитором відомостей про зняття іпотеки та заборону відчуження майна, права на яку набуло ТОВ ФК Довіра та Гарантія і що виключає порушення прав позивача саме відповідачами, як іпотекодавцями, що помилково встановлено судом першої інстанції.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що порушення прав позивача спричинено ПАТ КБ Надра, за заявою якого вчинялись дії щодо зняття іпотеки та заборони відчуження майна, власниками якого є відповідачі, їх неправомірних дій щодо майна колегією суддів не встановлено.

Отже, колегія суддів, на підставі ст.ст.12, 15, 16 ЦК України, зауважує на тому, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Верховний Суд зауважив, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно надано оцінку обставинам, які склались між позивачем та відповідачами, між якими спору щодо цивільного інтересу позивача немає, натомість є наявним спір між позивачем та попереднім стягувачем ПАТ КБ Надра, за заявою якого вчинялись незаконні дії щодо зняття іпотеки та обтяження майна, власниками якого є Молчанови, та яке не є відповідачем у справі, а позовні вимоги, в силу ст. 49 ЦПК України, пред`являються саме до відповідача, який порушує права позивача, тоді як відповідачами у справі зазначені іпотекодавці Молчанови, до яких позовні вимоги не пред`явлені позивачем, а тому судом першої інстанції не вірно з`ясовано суб`єктний склад відповідачів у справі, оскільки Молчанови є неналежними відповідачами за вказаними правовідносинами, тому з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, зазначене вище є підставою для відмови у позові у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

керуючись ст.ст.367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія про визнання права іпотеки - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О.Макаров