Справа № 534/1079/22
Провадження № 2/534/728/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Гончар С.Т.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Державна іпотечна установа звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому прохають стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість 3% за безпідставне користування грошовими коштами в сумі 19 834 грн 27 коп. та судові витрати у сумі 2 481 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2021 частково задоволено вимоги Державної іпотечної установи та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 в сумі 248 927 грн 43 коп. В позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Державної іпотечної установи, ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 укладений між ТОВ «Банк фінанси та кредит» та ОСОБА_2 припиненим. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судові витрати у розмірі 3 733 грн 91 коп. Стягнуто з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.

Оскільки станом на день звернення до суду відповідач не виконав рішення суду, у Державної іпотечної установи виникло право вимагати від відповідача сплати 3% річних за користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 29.09.2022 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Від представника позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги ним підтримані повністю.

Відповідач ОСОБА_1 правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи прохав провести у його відсутність, позов визнав повністю.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація розгляду справи технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2021 частково задоволено вимоги Державної іпотечної установи та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 в сумі 248 927 грн 43 коп. В позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Державної іпотечної установи, ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволено, визнано договір поруки № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 укладений між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 припиненим. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судові витрати у розмірі 3 733 грн 91 коп. Стягнуто з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.01.2022 рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2021 залишено без змін.

Як убачається з розрахунку заборгованості, станом на 20.06.2022 заборгованість боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2021 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 108/PVN-07-05 від 26.07.2005 перед Державною іпотечною установою складає 19 834 грн 27 коп., а саме: 19 834 грн 27 коп. компенсаційні платежі (3 % ), розраховано згідно вимог ст.625 ЦК України за безпідставне користування кредитними коштами (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до абз.2 п.17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 у справі № 916/190/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Таким чином, з ухваленням судом 17.06.2021 рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, що виражене у триваючому невиконанні ним рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 17.06.2021 у справі № 534/1559/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, відповідач зобов`язаний окрім суми боргу також сплатити 3 проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, з огляду на що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 142, 259,263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов Державної іпотечної установи - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за безпідставне користування грошовими коштами в сумі 19 834 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн 27 копійок.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути Державній іпотечній установі сплачений на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 50 %, а саме у сумі 1 240 грн 50 коп. за платіжним дорученням № 210 від 24.08.2022

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судовий збір в сумі 1 240 грн 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування позивача: Державна іпотечна установа, , адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 27.10.2022.