К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

13 вересня 2022 року місто Київ

справа № 756/5516/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/7308/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,

за участю помічника судді в якості секретаря судового засідання: Сиченка К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", подану представником Приходько Оксаною Ярославівною, на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс", відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Група компаній "Техінсервіс", відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що з 6 вересня 2011 року він перебував на посаді директора у ТОВ "Група компаній "Техінсервіс", а з 14 листопада 2013 року призначений на посаду генерального директора строком на три роки.

У зв`язку із закінченням трьохрічного строку перебування на посаді, з 14 листопада 2016 року займав посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора.

Позивач вирішив розірвати трудові відносини з товариством, у зв`язку із чим написав заяву про звільнення. Також ним було ініційовано скликання загальних зборів, але через неявку засновників (учасників) товариства, загальні збори не відбулись.

Посилаючись на те, що на момент подання заяви до суду позивач не звільнений, просив суд визнати трудові відносини з відповідачем припиненими з 13 березня 2020 року у зв`язку з його звільненням за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та зобов`язати відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про керівника ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" у зв`язку із його звільненням з посади генерального директора з 13 березня 2020 року шляхом проведення реєстраційної дії за судовим рішенням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 8 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ТОВ "Група компаній "Техінсервіс", відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" за власним бажанням на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України з 13 березня 2020 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Група компаній "Техінсервіс"на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що уповноважений орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув його протягом передбачених законодавством строків, а тому трудові відносини між сторонами необхідно вважати припиненими. Разом з тим, підстави для зобов`язання відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації внести відповідні записи до реєстру відсутні, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" - Приходько О.Я., як особи, яка не брала участь у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи та інтереси, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення створює реальні перешкоди в задоволенні кредиторських вимог ПАТ "Укрнафта" по відношенню до ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" та призводить до неможливості виконання судового рішення про стягнення з боржника суми більш як 319 000 000 грн., а також притягнення до юридичної відповідальності його керівника (позивача).

Як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що даний спір за своєю правовою природою є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (частини 2 статті 377, статті 19-20 ЦПК України). Крім того, суд помилково визнав можливим внесення запису про звільнення керівника товариства у Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки виключення даних про орган управління юридичної особи з реєстру здійснюється тільки з одночасним внесенням нових даних.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" - Мануілова Я.І. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що згідно пунктів 1.2., 1.8. статуту ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" товариство засноване за рішенням зборів учасників від 23 травня 2005 року та зареєстроване 31 травня 2005 року. Учасниками товариства є: Банджімуп Холдінгз ЛТД, Мурафол ЛТД, Муратон Холдінгз ЛТД, Денеміз Інвестментс ЛТД та Оміредіо Холдінгз ЛТД.

Наказом ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" від 14 листопада 2013 року № 24К ОСОБА_1 переведено з посади директора за основним місцем роботи на посаду генерального директора за основним місцем роботи з окладом згідно штатного розкладу (том І а.с. 23).

30 жовтня 2019 року та 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 звертався до ТОВ "Група компаній "Техінсервіс" із заявами про звільнення за власним бажанням на підставі статі 38 КЗпП України.

11 лютого 2020 року позивач направив на адреси учасників товариства повідомлення про скликання загальних зборів учасників на 20 березня 2020 року, до порядку денного якого ініційовано включити питання про розгляд його заяви про звільнення з посади генерального директора за власним бажанням.

Загальні збори проведені не були, питання щодо звільнення ОСОБА_1 не вирішено.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 9 жовтня 1979 року, пункт 24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, пункт 43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Основні засади судочинства закріплені у статті 129 Конституції України. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де

врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Апеляційне провадження - це факультативна стадія цивільного процесу, під час якої апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішень та ухвал суду першої інстанції, що не набрали законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, положеннями цивільного процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

У контексті зазначеного, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Подаючи апеляційну скаргу, ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", яке не брало участі у справі, посилалося на те, що заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 8 вересня 2020 року порушено його права та інтереси, так як внаслідок припинення трудових відносин ТОВ "Група

компаній "Техінсервіс" з ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням останнього з посади директора за власним бажанням та внесенням відповідних записів у Єдиний державний реєстр юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, скаржник позбавляється можливості задовольнити свої вимоги щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Група компаній "Техінсервіс", а сам позивач уникає притягнення до різного виду юридичної відповідальності, як безпосередній керівник юридичної особи-боржника.

Разом з тим, предметом розгляду справи у суді першої інстанції було вирішення трудового спору між найманим працівником та юридичною особою у якій він працював. При цьому ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" не було учасником ТОВ "Група компаній "Техінсервіс".

Зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що у ньому розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", поданої представником Приходько О.Я., на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 вересня 2020 року підлягає закриттю.

Керуючись статтею 352, пунктом 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", подану представником Приходько Оксаною Ярославівною, на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс", відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: