Ухвала

Іменем України

02 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 187/502/22

провадження № 61-10802ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла племінниця його рідної бабусі по лінії батька - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник зазначав, він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 13 травня 2022 року він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано доказів на підтвердження родинних відносин. З метою спадкування майна після смерті ОСОБА_2 йому необхідно встановлення факту родинних відносин.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 є його двоюрідною тіткою.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року, яка залишена без змінпостановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року, відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився апеляційний суд, мотивована тим, що в цій справі наявний спір про право стосовно спадкового майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки заявник просить встановити факт, наявність якого безпосередньо впливає на спадкові права спадкоємця першої черги ОСОБА_3 , зокрема може позбавити його права на спадкування за законом.

25 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , яка діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у вказаній вище справі.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посилання на те, що оскаржувану постанову представник заявника отримала 27 вересня 2022 року. На підтвердження надано докази.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Дніпровського апеляційного суду прийнято 06 вересня 2022 року та оприлюднено 08 вересня 2022 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Дослідивши касаційну скаргу заявника колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд встановив, що у травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_2 .

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є його двоюрідною тіткою.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О. В. із заявою про прийняття спадщини.

13 травня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О. В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано доказів на підтвердження родинних відносин.

ОСОБА_1 звертався з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування (справа № 205/9006/21) та вказана позовна заява повернута позивачу у зв`язку з надходженням заяви про відкликання позову.

ОСОБА_1 звертався до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту вчинення домашнього насильства (справа № 205/11258/21).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року у справі № 205/11258/21 відмовлено у відкритті окремого провадження та роз`яснено заявнику його право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження для вирішення спору про спадкування.

При цьому, за змістом вказаної ухвали встановлено, що метою подання заяви є усунення спадкоємця першої черги ОСОБА_3 від спадкування за законом з підстав його ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, що вказує на наявність спору про право на спадкування між заявником та спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 , який є заінтересованою особою.

ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Встановивши, що із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи заявника про те, що між ним і ОСОБА_3 не існує жодного спору щодо спадкового майна, оскільки ОСОБА_3 не заявив жодним чином в установленому законом порядку своїх прав на спадщину, не заслуговують на увагу, оскільки метою звернення до суду ОСОБА_1 із заявою є оформлення права власності на спадкове майно, зокрема будинку, тобто заявник оспорює право ОСОБА_3 , як спадкоємця першої черги, на спадкування будинку, що свідчить про існування спору про право.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтею 390, пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров