Єдиний унікальний номер 719/316/22
Номер провадження 2-о/719/14/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

20 жовтня 2022 року м. Новодністровськ

Суддя Новодністровського міського суду Чернівецької області Цицак В.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи Білоусівський старостинський округ Сокирянської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2022 року заявник ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , подала в суд заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначивши заінтересованими особами Білоусівський старостинський округ Сокирянської ОТГ Чернівецької області та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1, п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, визначені у п.п. 1-9 частини першої цієї статті. Окрім того, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.08.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.08.2008р.) якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

При цьому, у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У абз. 1 пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.08.2008р. також звернуто увагу, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як зазначено у заяві про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вбачається із матеріалів справи 08 січня 2006р. померла ОСОБА_4 , яка являється матір`ю заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_3 (а.с. 8-11, 16).

05 січня 2006 року ОСОБА_4 склала нотаріально посвідчений заповіт серії ВСО №008243, зареєстрований в реєстрі за № 7, згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, на користь ОСОБА_5 (а.с. 10-12).

Однак, як вказано у заяві про встановлення факту, ніхто із спадкоємців в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_4 не звертався, тобто ні заяв про прийняття спадщини, ні заяв про відмову від прийняття спадщини подано не було.

При цьому, на момент смерті ОСОБА_4 разом із нею за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: донька ОСОБА_3 , зять ОСОБА_6 , внук ОСОБА_7 (а.с. 16), а донька ОСОБА_1 з 13.09.1996р. по даний час зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 7).

За змістом ст.ст. 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У ч.ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Натомість, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, згідно чинного законодавства, поки не буде встановлено інше, оскільки заявник ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, будучи зареєстрованою за іншою, аніж спадкодавець, адресою, вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

За таких обставин право на спадкування одержали особи за законом.

Так, у ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, відповідно до положень ЦК України на даний час донька померлої ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не заявила про відмову від неї, тобто ОСОБА_3 являється власником усього майна, належного ОСОБА_4 на момент смерті.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження неможливе, оскільки встановлення такого факту вплине на спадкові права й обов`язки іншого спадкоємця ОСОБА_3 .

Таким чином, справа про спадкування ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_4 шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права на спадщину за заповітом підлягає розгляду за правилами позовного провадження відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі вищевикладеного, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи Білоусівський старостинський округ Сокирянської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2-4, 7-11, 13, 17-19, 76-82, 89, 95, 258-261, 263, 268, 272, 293-294, 315, 352-355, п. 3 Прикінцевих положень, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 7 від 30.08.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за підписом представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи Білоусівський старостинський округ Сокирянської об`єднаної територіальної громади Чернівецької області, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Копію ухвали направити заявнику та його представнику.

На ухвала може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: