Провадження №2/461/1379/22
У Х В А Л А

Іменем України

"18" жовтня 2022 р. м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Гель І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», про застосування наслідків недійсності правочину та визнання кредитного договору припиненим

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», в якому просить застосувати наслідки виконання недійсного правочину, шляхом повернення одержаного на виконання такого правочину та стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 52 337,35 гривень; застосувати наслідки виконання недійсного правочину та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №Е07.00608.008169984 від 09.06.2021 та повернути надмірно стягнуті грошові кошти за основним боргом (тіло кредиту) шляхом стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в розмірі 158,04 гривень; визнати припиненим Договір кредиту та страхування №Е07.00608.008169984 від 09.06.2021, укладений між ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та Акціонерним товариством «Ідея Банк».

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Ідея Банк» здійснювати нарахування процентів, щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також будь-яких інших платежів по Договору кредиту та страхування №Е07.00608.008169984 від 09.06.2021, укладеного між ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» та Акціонерним товариством «Ідея Банк», а також шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68144797 від 13.01.2022, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі №16262, вчиненого 12.11.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ "ІДЕЯ БАНК» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 96 499,85 грн.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначила, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ «Ідея Банк» здійснювати нарахування процентів, щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також будь-яких інших платежів по кредитному договору, з її рахунків будуть продовжувати списуватись грошові кошти. Стверджує, що у випадку задоволення позовної заяви, невжиття заходів забезпечення позову матиме наслідком для неї в подальшому подавати іншу позовну заяву, що є потенційним утрудненням виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання кредитного договору недійсним.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано та до матеріалів справи не надано доказів того, що види забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірним із майбутніми заявленими позовними вимогами та в майбутньому зможуть реально забезпечити виконання рішення суду чи сприятимуть ефективному способу захисту прав заявника.

При цьому, в разі задоволення позову та в силу положень ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а відтак заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач за змістом є частково тотожними заявленим позовним вимогам.

Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання рішення суду відповідачем без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Відтак, заявник належним чином не обґрунтувала доцільність забезпечення позову визначеними у заяві способами, а тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.158, 247, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданого до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», про застосування наслідків недійсності правочину та визнання кредитного договору припиненим відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення (складення). Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.