Справа № 724/426/22
Провадження № 2/724/252/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

22.02.2022 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний об`єкт нерухомості належить її згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 01.04.2011р. Право власності позивача, відповідним чином зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 16220542 від 01.04.2011р. На підставі рішення №178/19/17 від 10,02.2017р., 19-ї сесії VII скликання Хотинської міської ради народних депутатів ряд вулиць м. Хотин змінили назви, зокрема провулок « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був перейменований в провулок «Каденюка». У вказаному помешканні проживав певний час (до 2017 року) колишній член сім`ї позивача, дід - ОСОБА_3 , відповідач по справі. Відповідно до рішення Хотинського районного суду Чернівецької області по цивільній справі № 724/1302/18 яке набрало законної сили 09.11.2018р., шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , (між дідусем і бабусею позивача) було розірвано. Після цього відповідач по справі втратив статус члена сім`ї власника. Ще до звернення в суд, з позовом про розірвання шлюбу, відповідач пішов із будинку де був зареєстрований і з тих пір не повертався. За час, що минув зв`язок з відповідачем було втрачено. Підтвердженням чого, серед іншого, слугують наступні твердження відповідача ОСОБА_3 викладені ним в позовній заяві від 06.08.2018р. та наведені в судовому рішенні по справі № 724/1302/18 про розірвання шлюбу.

Фактично відповідач не проживає за адресою своєї реєстрації вже понад чотири роки, він добровільно, за власною ініціативою, без поважних причин переїхав проживати до іншого помешкання, таким чином переставши проживати в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом вказаного часу, відповідач не з`являвся за адресою реєстрації та зовсім не приймав участі в сплаті комунальних послуг, ремонті та обслуговуванні будинку, тощо. Бабуся позивача ОСОБА_4 1951р.н., яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є пенсіонеркою та сплачує чималі рахунки за комунальні послуги в зв`язку з чим потребує державної соціальної підтримки, однак у призначені субсидії їй, було відмовлено в тому числі з за того, що за її місцем проживання є зареєстрована особа і нею не подано, ідентифікуючи документи цієї особи, відомості про доходи зареєстрованої особи або докази їх відсутності та інше. Така ситуація створює для позивача та сім`ї позивача значні незручності. Відповідач самостійно та добровільно, без поважних причин покинув житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та вже довгий час в ньому фактично не проживає, не приймає участі у сплаті комунальних послуг, ремонті та обслуговуванні будинку тощо, позивач вважає, що відповідач втратив своє право на користування цим житлом.

Враховуючи вище викладене представник позивач просить суд визнати гр. ОСОБА_3 , таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Щодо заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву та заяву про розгляд спавши у його відсутності суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.04.2011 року серія НОМЕР_1 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності на цілу частку ОСОБА_1 . Зазначене також підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2021 року.

Згідно довідки Хотинської міської ради від 11.02.2022 року № 120-2022/2 з якої вбачається, що АДРЕСА_3 було перейменовано на АДРЕСА_4 на підставі рішення 19 серії ХМР від 10.02.2017 року № 178/19/17.

У відповідності до довідки виданої виконкомом Хотинської міської ради від 07.12.2021 року № 4832 ОСОБА_1 зареєстроване та проживає АДРЕСА_3 та до складу її сім`ї входить дід ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 .

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 жовтня 2018 року справа № 724/1302/18 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Крім того судом було встановлено, що сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть шлюб набув формального характеру.

Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 08.12.2022 року № 4856 згідно якого комісією виявлено, що ОСОБА_3 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 по даній адресі не проживає з 2018 року, оскільки рішенням шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано та наданий час він створив іншу сім`ю з якою і проживає з 2018 року.

Згідно довідки Хотинської міської ради від 15.01.2022 року № 489 ОСОБА_1 зареєстроване та проживає АДРЕСА_5 та за цією ж адресою зареєстровані дід ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4 але на підставі акту обстежень комісії ОСОБА_3 не проживає за зазначеною адресою з 2018 року по даний час.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно приписів пункту 4 частини першої статті 406 ПК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України проголошує - «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності..,»

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

У відповідності до ч.1 ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вразі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вище викладене дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, взявши до уваги те, що відповідач без поважних причин в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 не проживають з 2018 року, допомоги позивачу по утриманні будинку не надає, реєстрація відповідача у житловому будинку створює для позивача перешкоди у його користуванні, а тому суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення на відповідача, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмір 992,40 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20-ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ