УХВАЛА

03 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 385/1182/21

провадження № 61-10636ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гайворонська міська рада Кіровоградської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2021 року встановлено факт вступу ОСОБА_1 10 листопада 1958 року в управління та володіння спадковим майном, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , задоволено частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гайворонська міська рада Кіровоградської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2022 року.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1. Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. ОСОБА_1 зазначає, що він отримав копію оскаржуваного судового рішення лише 19 квітня 2022 року. Вважає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки він перебував на лікуванні у період з 17 травня 2022 року по 22 жовтня 2022 року, на підтвердження чого заявником надано копію довідки № 17 від 22 жовтня 2022 року. Також посилається на введення та території України воєнного стану.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник не надано достатніх доказів на підтвердження неможливості для заявника звернутись до суду касаційної інстанції у межах встановленого статтею 390 ЦПК України строку або раніше, ніж через шість місяців після отримання копії оскаржуваної постанови.

Надана заявником довідка не містить інформації щодо знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні, а також щодо стану його здоров`я, який би не дозволяв заявнику користуватись своїми процесуальними правами щодо касаційного оскарження судового рішення.

Щодо посилання заявника на обставину запровадження на території України воєнного стану, суд вважає, що питання продовження строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для продовження строку у всіх абсолютно випадках.

В своїй заяві заявник не навів обґрунтованих підстав та причин того, як саме запровадження на території України воєнного стану вплинуло на можливість подання касаційної скарги в строк відповідно до статті 390 ЦПК України.

Вказані заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, заявник об`єктивно мав реальну можливість реалізувати свої процесуальні права на подання касаційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати заяву, в якій навести інші підстави для поновлення строку з відповідними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд має відмовити у відкритті касаційного провадження.

2. Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що є інвалідом ІІ групи, але ніяких відомостей, які б підтверджували, що він на час подання касаційної скарги є інвалідом II групи до касаційної скарги не додано, що виключає можливість звільнення заявника як особи з інвалідністю ІІ групи від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з чим, заявнику необхідно надати документи, які підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення з заявою) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 270 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання заяви) за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за подання до суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З урахуванням викладеного вище судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 908 грн (2 270 грн х 0,2 х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві, Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

3. Також, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, яку викласти з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 квітня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко