Справа № 468/1011/22-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.10.2022 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., секретаря Хижняк К.А., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за позовом ОСОБА_1 до Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, вказуючи, що 21 лютого 2001 року, між сторонами було укладено в письмовій формі договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було укладено на універсальній товарній біржі " Ріко-Альянс" у простій письмовій формі та зареєстрований цією ж товарною біржею за номером І-52. Умови договору сторонами виконані повністю. Вказаний договір був зареєстрований у Баштанському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №493 від 21.02.2001 року.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

На даний час посвідчити договір не являється можливим, тому необхідно встановити його дійсність в судовому порядку.

Відповідачем по справі мною заявлено Баштанську міську раду Баштанського району Миколаївської області виходячи з наступного.

В 2019 році позивач вже звертався до суду з відповідним позовом до ОСОБА_2 (справа №468/820/19-ц). В ході розгляду справи було встановлено, що продавець будинку ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Долинська Долинського району Кіровоградської області, в зв`язку з чим провадження у справі було закрито ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.12.2019 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства).

В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином, заяв та відзивів не надходило.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу, техпаспорт на будинок) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 21 лютого 2001 року, між сторонами було укладено в письмовій формі договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте нотаріально його не посвідчили. Посвідчити його на даний час не являється можливим. Дійсність укладеного договору підтверджується наданими доказами.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР №1540-VI від 18.07.1963 року (далі - ЦК УРСР), який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (підписання біржового контракту від 21.02.2001 року).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено 21 лютого 2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу", ст. ст.220, 392 ЦК України, ст.ст.258,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, який був укладений 21 лютого 2001 року між мною ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 , та зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» 21 лютого 2001 року за № І-52- дійсним.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

СУДДЯ: