3 листопада 2022 року м. Мукачево Справа№303/4682/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Немеш Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС»
до відповідача ОСОБА_1
треті особи: (1) ОСОБА_2 ;
(2) ОСОБА_3 ;
(3) ОСОБА_4
про визнання права іпотеки на нерухоме майно та звернення стягнення на предмет іпотеки,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» (надалі - Товариство) звернулося до суду з позовом до відповідача про:
Позовні вимоги обґрунтовується посиланням на те, що Товариство набуло право вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ПАТ «ВіЕсБанк», яке в свою чергу є правонаступником ВАТ «Електрон Банк». В процесі цивільно-правової реалізації укладених між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 договорів кредиту та іпотечних договорів, зобов`язання останніх зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, тому з метою захисту порушених прав позивача мають бути задоволенні вимоги за предметом позову.
Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 526, 590 Цивільного кодексу України, ст.ст. 23, 33, 34, 39 Закону України «Про іпотеку».
Уповноважений представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляд справи.
Від представника третьої особи (1) надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти можливості задоволення позовних вимог не заперечує.
Треті особи (2), (3) в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
1. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.
Відповідно до частини першої ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
- заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2010 року по справі №2-845/10 (а.с. 13-14) присуджено до стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "ФОЛЬКСБАНК" (правонаступника ВАТ «Електрон Банк») заборгованість за Кредитним договором 1 в сумі - 245 004,00 доларів США що по офіційному курсу НБУ станом на 28.01.2010р. (8,0024 гривень за 1 долар США) становить 1 960 620,01гривень.
- заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 лютого 2011 року по справі №2-472/11 (а.с. 15) присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (правонаступника ВАТ «Електрон Банк») заборгованість за Кредитним договором в сумі 2219569,64 грн.
Крім того, згідно з даними рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2017 року в редакції постанови апеляційного суду Закарпатської області від 21.06.2017 житловий будинок АДРЕСА_3 визнано предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором 1; звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 по вулиці Без назви та земельну ділянку, площею 0,1016 га., яка розташована під будинком за адресою: Мукачівський район, Чинадіївська селищна рада с.Синяк для будівництва та обслуговування жилого будинку, шляхом визначеним статтею 38 Закону України Про іпотеку на підставі рішення суду, шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступником ПАТ «Фольксбанк») від свого імені будь-якій особі покупцю згідно Договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк щодо всіх повноважень продавця ( в тому числі, але не виключно: отримання від органів земельного кадастру необхідних документів на земельну ділянку під будинком, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників Банку до Предмету іпотеки) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ ВіЕс Банк за Кредитним договором 1 у сумі 245 004,00 доларів США, по офіційному курсу НБУ станом на 29 червня 2016 року (24,873395 гривень за 1 долар США) становить - 6094081,27 гривень; закріплено за Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна (житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 301,75 кв.м. в с.Синяк, вул. Без назви), що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси в усіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань пов`язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором: інші права необхідні для здійснення належного управління майном.
Відповідно до рішення Мукачівського міскьрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2017 року, залишеного в силі постановою апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2017, житловий будинок АДРЕСА_3 визнано предметом іпотеки згідно із Іпотечним договором; звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_4 по вулиці Без назви та земельну ділянку, площею 0,1016 га, що розташована під будинком за адресою: Мукачівський район, Чинадіївська селищна рада, с.Синяк для будівництва та обслуговування жилого будинку, шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно : отримання від органів земельного кадастру необхідних документів на земемельну ділянку під будинком, отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а такожвільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором у сумі 278 175,38 доларів США що по офіційному курсу НБУ станом на 29.06.2016 року (24,873395 гривень за 1 долар США) становить 6 919 166,11 гривень; закріплено за Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» права управителя, щодо : вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна (житловий будинок АДРЕСА_4 ), що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань пов`язаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо-та газопостачанням, телефонним зв`язком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо) підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном.
Крім того, згідно з ухвалами Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 5 березня 2018 року (справа №303/3849/16-ц, провадження №6/303/60/18) та від 15 березня 2018 року (справа №303/3848/16-ц, провадження №6/303/59/18) внаслідок укладання 29 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» договору відступлення права вимоги (в тому числі за Кредитними договором та за Кредитним договором 1) замінено сторону стягувача з публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС».
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.02.2022 №298372197 (а.с. 23-25) вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер: 1128, 1127 виданих 29.11.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Будинок 1 та Будинок.
Тобто, на момент вирішення спору по суті, право власності на об`єкти нерухомості (предмети іпотеки) зареєстровано за відповідачем.
2. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Посилаючись на обставини щодо неналежного виконання Позичальниками ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) своїх зобов`язань за кредитними договорами позивач вказує на те, що за останніми рахується заборгованість визначена рішеннями суду від 17.01.2017 (245004,00 доларів США) та від 30.03.2017 року (278175,38 доларів США) відповідно.
Передаючи на розгляд суду позов, який є предметом даного судового розгляду, позивач зазначив у ньому вимогу про визнання за ним права іпотеки у зв`язку з переходом до нього прав грошових вимог до боржників ПАТ «ВіЕсБанк» (правонаступника ВАТ «Електрон Банк») та звернення стягнення на Предмети іпотеки, право власності на які зареєстровано за відповідачем, в рахунок часткового погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з урахуванням положень статтей 23, 39 Закону України «Про іпотеку».
Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню.
Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову.
У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.
Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних кредитних правовідносин між учасниками справи з метою встановлення підставності позовних вимог.
Звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, внаслідок неналежного виконання Позичальниками ( ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) своїх зобов`язань за кредитними договором, позивач просив визнати за ним право іпотеки та звернути стягнення на предмети іпотеки на підставі вказаних перед цим іпотечних договорів.
У відповідності до ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Правовими приписами ст.ст. 589, 590 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до визначення термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про іпотеку" (надалі - Закон), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Слід зазначити, що право іпотеки, на захист якого подано позов, є похідним речовим правом від права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки.
Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання права належить до способів захисту цивільних прав та інтересів.
Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто, метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно.
Фактичний аналіз наявних в матеріалах справи даних (статут Публічного акціонерного товариства «ВіЕсБанк», ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 5 березня 2018 року, ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 15 березня 2018 року) свідчить про те, що право іпотеки виникло у позивача як правонаступника ПАТ «ВіЕсБанк», який в свою чергу був правонаступником ВАТ «Електрон Банк» та ґрунтується на підставі Іпотечного договору 3982 (укладеного з ОСОБА_2 ) та Іпотечного договору 3992 (укладеного з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ).
Відповідно до п. 10 Іпотечного договору №3992 іпотекодавець-майновий поручитель має право виключно на підставі письмової згоди іпотеко держателя, зводити,знищувати або проводити капітальний ремонт предмету іпотеки-будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення предмету іпотеки, передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, відчужувати предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.
Аналогічне за змістом положення міститься в п. 10 Іпотечного договору №3982.
Разом з тим, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.02.2022 №298372197 (а.с. 23-25) вбачається, що на підставі договорів купівлі-продажу, серія та номер: 1128, 1127 виданих 29.11.2019 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на Будинок 1 та Будинок, які були предметами Іпотечного договору №3992 та Іпотечного договору №3982.
Таким чином, в порушення умов Іпотечного договору 3992 та Іпотечного договору 3982, за відсутності згоди іпотекодержателя, предмети іпотеки були відчужені, змінився власник іпотечного майна.
Тобто існує невизначеність у належному позивачу праві іпотеки за Іпотечним договором №3992 та за Іпотечним договором №3982 щодо предмета іпотеки та його власника, що свідчить про порушення права іпотеки позивача, яке підлягає захисту.
Водночас, наявність рішень Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2017 року у справі №303/3848/16-ц та від 30 березня 2017 року про звернення стягнення на спірні предмети іпотеки не свідчить про відсутність порушеного права позивача з огляду на те, що це рішення були ухвалені щодо осіб, які на момент звернення до суду з вказаним позовом не є власниками спірних об`єктів нерухомості.
Отже позовна вимоги про визнання за позивачем права іпотеки на Будинок на підставі Іпотечного договору 3992 та на Будинок 1 на підставі Іпотечного договору 3982, відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством.
Разом з цим, згідно з нормативним правилом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (частини перша та четверта), у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
З огляду на вказане закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Одним із способів задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 закону) є реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 закону).
Поряд з цим, суд зазначає, що у зв`язку з переходом до ОСОБА_1 права власності на спірні Будинок та Будинок 1, до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з приписами якої у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
З урахуванням вищезазначених норм законодавства та положень Іпотечного договору №3992 та Іпотечного договору №3982, а також приймаючи до уваги те, що забезпечені за іпотекою зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитними договорами не виконанні, позивач вправі заявити вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В свою чергу, відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Із вказаними положеннями статті 39 Закону України «Про іпотеку» у повній мірі кореспондуються і приписи п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, згідно з яким резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Водночас, неспростовним та таким, що не підлягає доказуванню (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України) залишається встановлені суми заборгованості за Кредитним договором 1 та Кредитним договором, які зазначені в резолютивних частинах рішення суду від 17 січня 2017 року (справа №303/3848/16-ц) та від 30 березня 2017 року (справа №303/3849/16-ц) .
По відношенню до спірної по справі ситуації слід також констатувати, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на майно у рахунок погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. За таких обставин наявність двох судових рішень - про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок її погашення не свідчить про подвійність стягнення із боржника.
По відношенню до цього, суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 259, 263-265, 279, 281, 284 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» задоволити повністю.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Треті особи: (1) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 );
(2) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_3 );
(3) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Представник третьої особи (1): Бігунець Роман Романович (м.Мукачево, вул. Данила Галицького, 36).
Суддя В.В. Кость