Справа № 182/922/22
Провадження № 2-о/0182/60/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.04.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.,

представника заявниці адвоката Толпегіна Андрія Володимировича, що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 01/02-2022-ц від 07.02.2022 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2725 від 29.10.2012 року, ордера серія АЕ №1131688 від 11.04.2022 року,

представника Нікопольського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області за довіреністю №87 від 01.02.2022 року - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Заяви по суті справи.

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року з метою отримання громадянства України(а.с.1-4).

В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ленінграді (теперішня назва міста Санки-Петербург) та є громадянкою Російської Федерації. У 1989 році вона переїхала на постійне місце проживання до м. Нікополя Дніпропетровської області. 15.07.1989 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 17.08.1989 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 12.12.1989 року була працевлаштована кухонним робітником на комбінаті громадського харчування Нікопольського заводу Феросплавів. 28.03.1990 року звільнена за власним бажанням. На початку 1994 року вона виїхала до м. Санки-Петербург Російської Федерації у зв`язку із сімейними обставинами. 27.07.1994 року між нею та ОСОБА_3 було розірвано шлюб Ломоносовським міським відділом РАЦС м. Санки-Петербурга. На початку 2001 року вона повернулась до м. Нікополя Дніпропетровської області на постійне проживання. 08.12.2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований Нікопольським управлінням юстиції Дніпропетровської області. 17.06.2002 року вона отримала Тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 та 20.06.2002 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_5 . 21.05.2004 року отримала (безстрокову) Тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 . 01.09.2017 року отримала посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 . Таким чином, з 1989 року по 1994 рік вона була одружена на громадянині України ОСОБА_3 та постійно проживала у місті Нікополі Дніпропетровської області, а починаючи з 2002 року вона постійно та остаточно мешкає за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 . На сьогоднішній день вона має намір набути громадянство України, а тому встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року їй необхідно для подальшого звернення до міграційної служби із заявою про встановлення належності її до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України. Іншого способу для отримання паспорта громадянина України, окрім як встановлення цього юридичного факту рішенням суду не існує.

Представник заінтересованої особи письмових пояснень щодо заяви не подавав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.02.2022 року по справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 12.04.2022 року(а.с.18).

В судовому засіданні представник заявниці на задоволенні вимог заяви наполягав та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 постійно проживала на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року для отримання нею громадянства України та оформлення паспорта громадянина України.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області проти задоволення заяви заперечував, оскільки не можливо встановити факт постійно проживання заявника на території України станом на 1991 рік на підставі доказів, які нею подані.

Судом встановлено.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про громадянство" громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Указом Президента України N 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України N 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Пунктом 7 Порядку визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Згідно з пунктом 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ленінграді (теперішня назва міста Санки-Петербург)(а.с.5) та є громадянкою Російської Федерації (а.с.12-16).

Згідно наданих копії свідоцтв про укладення шлюбу, тимчасових посвідок на постійне проживання, довідки про реєстрацію місця проживання №4977 від 23.12.2021 року, копії трудової книжки (а.с. 6-16) судом встановлено, що ОСОБА_2 15.07.1989 року уклала шлюб з ОСОБА_3 12.12.1989 року була працевлаштована кухонним робітником на комбінаті громадського харчування Нікопольського заводу Феросплавів. 28.03.1990 року звільнена за власним бажанням. 27.07.1994 року між нею та ОСОБА_3 було розірвано шлюб Ломоносовським міським відділом РАЦС м. Санкт-Петербурга в РФ. 08.12.2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований Нікопольським управлінням юстиції Дніпропетровської області. 17.06.2002 року вона отримала Тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 та 20.06.2002 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила сина ОСОБА_5 . 21.05.2004 року отримала (безстрокову) Тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 . 01.09.2017 року отримала посвідку на постійне проживання НОМЕР_3 . З наданих копій листків домової книги неможливо встановити адресу місця реєстрації та час реєстрації ОСОБА_2 , а тому судом надана копія письмового доказу до уваги не береться. (а.с.9-10)

Таким чином, наявні в справі документи не містять інформацію та не підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року та 13.11.1991 року ОСОБА_2 постійно проживала на території України.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2 має громадянство Російської Федерації, і для набуття громадянства України іноземцю слід за наявності визначених Законом України „Про громадянство України підстав та умов звернутись у відповідному визначеному законом порядку для прийняття до громадянства України.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_2 належними та допустимими доказами факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13.11.1991 року.

Беручи до уваги висновки Верховного суду, викладені в Постанові від 21.07.2021 року по справі № 740/4027/20 , керуючись ст. ст. 263, 315 -319, 354 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Повне рішення складено 13.04.2022 року.

Дані про учасників справи:

Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи Нікопольський відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області місце знаходження: 53211, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Микитинська, буд. 5

Суддя: А. Г. Багрова