Справа № 336/5776/21
провадження № 2/336/556/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування з позовною заявою про припинення права матері на стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з батьком.

Позовна заява обґрунтована тим, що згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2019 справа № 333/2273/18 (провадження № 2/333/103/19) в провадженні ВДВС перебуває виконавчий лист № 333/591/19 від 03.10.2019 ВП №60307705 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.07.2021 заборгованості зі сплати аліментів він не має. З 01.07.2021 ОСОБА_3 знаходиться на утриманні батька та висловив своє бажання проживати разом з батьком на постійній основі до досягнення повноліття. Позивач турбується про стан здоров`я дитини. Перешкод у спілкування з матір`ю дитини немає. Дитина телефонує матері постійно. У теперішній час мати ОСОБА_2 покинула місто Запоріжжя на не визначений час. ОСОБА_3 має дуже близький психологічний зв`язок з батьком, проживав з батьком багато років, це вже не перший випадок коли ОСОБА_2 покидає місто на не визначений час.

18.04.2019 батьки ОСОБА_3 підписали мирову угоду щодо визначення місця проживання дитини (справа № 333/1179/19, провадження №2/333/1178/19) але мати ОСОБА_2 умови мирової угоди не виконує, постійно залякує дитину що покине місто, якщо ОСОБА_4 залишиться з батьком. Дитина на фоні цього має не стабільний емоційний стан. ОСОБА_2 не має самостійного доходу, основного місця роботи, житла, авто. Позивач має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, які здатні задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Працює офіційно на посаді керівника фінансової установи КредіПлюс з гнучким графіком роботи та можливістю приділяти час та увагу дитині, проживає у квартирі, де створені всі належні умови для проживання, виховання та утримання дитини.

Уточнивши позовні вимоги просив з 01.07.2021 визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року у справі залучено у якості третьої особи Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування.

05.09.2022 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті про що постановлено ухвалу з занесення до протоколу судового засідання.

Позиції учасників справи.

Від представника відповідача адвоката Дерев`янко І.О. надійшов відзив, у якому проти позовних вимог вона заперечила з наступних підстав.

07.10.20211 року сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з між ними не склалося та подружні стосунки припинені, за рішенням суду шлюб розірвано. Після припинення подружніх стосунків сторони добровільно не дійшли згоди у способах участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, вирішення даного питання було зумовлено безліччю конфліктів, які на превеликий жаль впливають на емоційний стан дитини.

У судовому порядку між сторонами була укладена мирова угода, якою встановлено місце проживання дитини разом із матір ю. Встановлена домовленість, що всі питання щодо виховання дитини будуть вирішуватись спільно батьками. Встановлена домовленість щодо участі батька у вихованні дитини, щотижнево з 19:00 години п`ятниці до 19.00 години суботи, з урахуванням здоров`я, режиму дня та бажання дитини. Батько забирає та повертає дитину в узгодженому місці. Встановлена домовленість, що святкові дні син буде проводити з одним із батьків за бажанням. Домовленість виконувалась, батько спілкувався з дитиною за його бажанням також і в інші дні.

Відповідач, після розірвання шлюбу, створила гарні умови для проживання, виховання і розвитку малолітнього сина. Дитина матеріально забезпечена, доглянута. Вона не чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Але між сторонами існує спір щодо спілкування батька з дитиною та участі його у її вихованні. Так, 26.06.2021 позивач за домовленістю з відповідачем взяв дитину на вихідні дні, з визначеним днем її повернення матері - 28.06.2021, однак цієї домовленості не дотримався та не повернув дитину матері. Батько тиснув на сина, залякував, та наполягав, щоб він за власним бажанням залишився у нього, однак син прагнув повернутися до мами. Відповідач намагалася повернути дитину, зверталася до поліції, виконавчої служби, зверталась до батька дитини, однак останній на поступки не йшов до 23.07.2021. Цього ж дня мати практично силою забрала дитину. З метою встановлення психологічного стану дитини та наслідків певного тиску батька на нього, звернулась до психолога.

Психологом встановлено, що ОСОБА_3 має прояви стурбованості, тривоги та страху з приводу сварок та розбіжностей між батьками. В процесі обстеження дитина зазначила, що батько вимагав від нього повідомити матері, що він хоче жити з татом, після цього йому було дуже страшно, оскільки боявся татового гніву, який забороняв йому дзвонити мамі. Дитина зазначила, що бажає, щоб мама та тато знайшли спільну мову та він міг як раніше жити з мамою та бачитись з татом, та бути впевненим, що після побачення з татом повернеться до мами. Коли тато злий та починає сварки з мамою, йому страшно, тягне на блювоту, потім він довго пам ятає ці сварки, хвилюється та сумує. У своїх висновках психолог зазначила, що стиль виховання батька дитини з позиції маніпуляції, тиску і сили травмують дитину. У дитини наявна тривожність та нервозність, починає розвиватися психосоматичний розлад.

На час конфлікту дитині необхідний процес відновлення та робота з дитячим психологом, дитина потребує нагляду у невролога

Окрім того, представник відповідача у відзиві вказала, що 28.07.2021 позивач зустрів дитину з відповідачем під час прогулянки на велосипедах, в цей момент батько намагався забрати дитину силою, стягнув з велосипеду, налякав, вчинив бійку з матір`ю і оточуючими.

06.08.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя постановлено рішення у справі № 333/5291/21, згідно якого видано стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальний припис, яким заборонено ОСОБА_1 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Строк дії обмежувального припису 6 місяців.

Вважає, що поданий позивачем позов про визначення місця проживання дитини з батьком є таким, що порушує права та законні інтереси дитини. Зазначена позивачем інформація не відповідає дійсності. Відповідач перебуває у відносинах притаманних шлюбу та планує зареєструвати шлюб. ОСОБА_2 та син проживають у квартирі, що належить чоловіку, з яким вона перебуває у відносинах, дитина має окрему кімнату, перебуває у дружніх відносинах з чоловіком. Також вказала, що має у частковій власності квартиру разом із своїми батьками, з якими знаходиться у дружніх родинних відносинах, та за необхідності, у зв`язку зі зміною обставин є можливість проживати разом із сином у цій квартирі.

01.02.2022 відповідачем подано відповідь на відзив, у якому він наполягав на задоволенні позовних вимог з тих підстав, що ОСОБА_2 порушила умови мирової угоди.

У судових засідання позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

Відповідач до суду не з`явилися, її представником адвокатом Дерев`янко І.О. подана заява про розгляд справи без участі відповідача.

Адвокат Деревянко І.О. у судових засідання просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Окрім іншого вказала, що відповідач після початку війни в Україні евакуювалась з сином до Німеччини.

На адресу суду від представника Відділу по Комунарському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, клопотань та заперечень щодо позовних вимог не мають (а.с.74).

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації по Запорізької міської ради по Олександрівському району надала у судовому засіданні свої пояснення, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третіх осіб по справі, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом, дійшов наступних висновків.

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України)

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вказує ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вказує ст. 9 ч. 3 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_2, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Незважаючи на принцип ст.6 Декларації Прав дитини, якою передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зазначено у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Розпорядженням Районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 01.02.2019 № 71р визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , а саме щосуботи з 10:00 до 19:00 години (а.с.111).

Згідно з ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2019 справа № 333/1179/19 (провадження № 2/333/1178/19) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 затверджено мирову угоду від 18.04.2019, якою визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.11-15).

Рішенням Комунарського районного суду від 24.04.2019 у справі № 333/2273/18 (№2/333/103/19) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.02.2019 (а.с.22-23).

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №333/591/19 від 03.10.2019, здійсненим державним виконавцем Комунарського ВДВС м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), станом на 31.08.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 5245,78 грн. Однак, як пояснив позивач і убачається з наданих розрахунків, сплачує він аліменти своєчасно. Незначна заборгованість пов`язана з тим, що виконавцем не своєчасно враховуються квитанції про сплату аліментів надані позивачем.

ОСОБА_3 навчається у 4-А класі в Запорізькій гімназії № 71 з поглибленим вивченням іноземної мови Запорізької міської ради Запорізької області, згідно з довідкою від 08.07.2021 № 422, виданою Запорізькою гімназією № 71 з поглибленим вивченням іноземної мови Запорізької міської ради Запорізької області (а.с.16).

16.02.2021 Відділом по Комунарському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради складено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого встановлено, що умови проживання відповідають нормам, дитяча кімната облаштована для дитини шкільного віку, наявне дитяче ліжко, ігрова зона, спортивний куток, шафа для одягу, полиці для книжок, мольберт, комп`ютерний стіл, тощо. Стан житла відповідає санітарно-гігієничним нормам, помешкання облаштоване всіма зручностями. У вказаному помешканні проживає та зареєстрований ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (бабуся) (а.с.69).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2021 заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 задоволено. Видано стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обмежувальний припис, яким йому заборонено наближатись на відстань ближче ніж 100 метрів до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Строк дії обмежувального припису 6 місяців (а.с.106-108). Рішення оскаржено не було.

Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження ОСОБА_3 від 27.07.2021 серед іншого рекомендовано залишити дитину мешкати разом з мамою та встановити час побачень з батьком, який зазначений у мировій угоді, затвердженій ухвалою Комунарського районного суду від 18.04.2019 (а.с.115-116). Висновок складений кваліфікованим спеціалістом-психологом, про що свідчать посвідчення та диплом з відзнакою ОСОБА_6 (а.с.117).

Згідно з висновком районної адміністрації, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Олександрівському району від 22.04.2022 № 47/01-20/20.03-587 комісією з питань захисту прав дитини за результатами розгляду питання прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2011 року народження, з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.170-173).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтвердили, що дитина добре відносить як до батька так і до матері. Між батьками виникають постійні сварки щодо участі дитини у її вихованні.

Висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.

Ухвалюючи рішення від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Надавши оцінку установленим обставинам справи крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, взявши до уваги вік дитини, її вікові особливості та потреби, тривалість проживання з матір`ю, суд дійшов висновку, що зміна місця проживання та примусове передання дитини батькові на постійне проживання може призвести до необхідності зміни соціального оточення дитини, що порушить її стабільність життя та інтереси, призведе до невиправданого розриву встановлених соціальних зв`язків, що вже сформовані у дитини в її віці на даний час, що жодним чином не відповідатиме інтересам дитини.

Судом враховано, що обставини на які посилається позивач, зокрема, невиконання відповідачкою мирової угоди затвердженої Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 18.11.2019 року про визначення місця проживання дитини та участь батьків у вихованні дитини, жодними доказами не підтверджені.

ОСОБА_1 звернувся до суду в липні 2021 року, не додавши до позовної заяви жодного доказу на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. У подальшому позивачем також не було надано суду доказів, що до звернення до суду відповідачка чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином.

Натомість відповідачем до відзиву долучено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2021 року, тобто ухвалене після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, про видачу обмежувального припису стосовно позивача, яким заборонено останньому наближатись до сина та його матері ближче ніж 100 метрів.

Щодо думки дитини стосовно того з ким вона бажає проживати, то суд був позбавлений можливості почути її думку, оскільки відповідачка з сином виїхали з міста Запоріжжя, поблизу якого ведуться активні бойові дії, до безпечного міста в Німеччині і такі дії ОСОБА_2 , на думку суду, вчинені в першу чергу в інтересах дитини.

Судом встановлено, що дитина тривалий час проживає з матір`ю, а позивач, звертаючись до суду з позовом, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що визначення місця проживання дитини разом із батьком буде відповідати саме найкращим інтересам самої дитини, а не власним інтересам позивача

Окрім того, суд звертає увагу, що системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, враховуючи вищевикладені обставини, суд пришов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 150,155, 161 СК України, ст.ст. 259, 263-265, 353-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з батьком- відмовити.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32.

Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 26.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено і підписано 02.11.2022

Суддя О.А. Савеленко

02.11.22