Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізова А. Р.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , Акціонерне Товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним цивільним позовом, який мотивувала тим, що 18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 360 000 дол. США зі строком повернення до 01.07.2018 року, про що відповідачкою ОСОБА_2 власноручно написано розписку. Позивачка зазначає, що напередодні настання строку повернення позики ОСОБА_2 уклала договори дарування від 23 червня 2018 року зі своєю донькою ОСОБА_3 щодо наступних об`єктів нерухомого майна: земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0955; земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0065; земельної ділянки з кадастровим номером :05:008:0050; об`єкту нерухомого майна, квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також договір дарування частки в праві власності на квартиру від 12 грудня 2017 року щодо 9/10 квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, відповідачка ОСОБА_2 уклала ряд договорів відчуження рухомого майна: автомобіля PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, який був перереєстрований на нового власника 23 червня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу №3242/2018/997441 укладеного 23.06.2018 року в ТСЦ №3242 РСЦ МВС у Київській області; автомобіля MERCEDES-BENZ C 180, 2014 року випуску, яуий був перереєстрований на нового власника 02.01.2019 року на підставі договору купівлі-продажу №3242/2019/1250999 укладеного 02.01.2019 ТСЦ №3242 РСЦ МВС в Київській області; автомобіля HONDA ACCORD, 2008 року випуску, який був перереєстрований за новим власником 08.12.2017 року в ТСЦ №7442 РСЦ МВС в Чернігівській області на підставі договору купівлі-продажу №6153/17/929 укладеного Прилуцькою філією ТОВ «Торговий Альянс». Позивачка вважає, що договори дарування нерухомого майна та договори купівлі-продажу рухомого майна є недійсними з моменту їхнього підписання, оскільки не спрямовані на настання дійсних правових наслідків, тобто фіктивними. З метою уникнення можливості негативних наслідків, ОСОБА_2 відчужила майно, що належало їй на праві власності, не маючи при цьому дійсних намірів на передачу права власності іншій особі. Натомість такі дії відповідачки були спрямовані на приховування майна від виконання зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики в майбутньому. А тому, позивачка, уточнивши позовні вимоги, просить визнати недійсними договори дарування: №1331 від 12 грудня 2017 року, посвідчений Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л.; №629 від 23 червня 2018 року, посвідчений Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л.; № 631 від 23 червня 2018 року, Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л.; №627 від 23 червня 2018 року, Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л.; №633 від 23 червня 2018 року, Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на: об`єкт нерухомого майна: 9/10 квартири в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована 12.12.2017 року; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0955, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Фурси, яка зареєстрована 23.06.2018р.; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0065, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Трушківська, яка зареєстрована 23.06.2018 року; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0050, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/р Пилипчанська, яка зареєстрована 23.06.2018 року; об`єкт нерухомого майна: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована 23.06.2018 року.; визнати договори купівлі-продажу рухомого майна: договір купівлі-продажу №3242/2018/997441 автомобіля PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, укладеного 23.06.2018 в ТСЦ №3242 РСЦ МВС в Київській області; договір купівлі-продажу №3242/2019/1250999 автомобіля MERCEDES-BENZ C 180, 2014 року випуску, укладеного 02.01.2019 ТСЦ №3242 РСЦ МВС в Київській області; договір купівлі-продажу №6153/17/929 автомобіля HONDA ACCORD, 2008 року випуску, укладеного Прилуцькою філією ТОВ «Торговий Альянс» в ТСЦ №7442 РСЦ МВС в Чернігівській області, та скасувати в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів державну реєстрацію права власності на вказане рухоме майно; вирішити питання про розподіл судових витрат по справі.

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову та накладено арешт на спірне нерухоме майно.

Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

29 вересня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 направила відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що всі оспорювані договори рухомого та нерухомого майна спрямовувалися на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цими правочинами та договори реально виконані. Крім того, відповідачка зазначає, що при укладанні спірних договорів між нею та позивачкою не розглядалися справи, пов`язаних із захистом, відновленням порушених, оспорюваних. Невизнаних прав в межах цивільного, господарського, адміністративного чи кримінального законодавства України. Також відповідачка звертає увагу на те, що нею укладено договір про споживчий кредит №РР/41/175 від 28.04.2020 року на загальну суму 500 000 грн. строком до 26 квітня 2030 року, в забезпечення зобов`язань за яким, 08 квітня 2020 року передано в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 . Крім того, 14 березня 2018 року відповідачкою ОСОБА_3 укладено договір позики з ОСОБА_6 на суму 189 475 грн, в забезпечення зобов`язань за яким, 14 березня 2018 року передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . А тому, посилаючись на викладене, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Селівончика Андрія Ігоровича та зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 357/13488/18.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року задоволено клопотання позивача про витребування у Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Білоцерківської міської ради, Білогородської сільської ради та Регіонального сервісного центру МВС в Київській області доказів, яка останніми частково виконана.

Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року частково задоволено клопотання представника позивача про витребування у Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у Приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Величко Оксани Леонідівни належним чином завірені нотаріальні справи щодо оформлення спірних договорів дарування, яка була останніми виконана.

Ухвалою суду від 21 січня 2022 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог у справі ОСОБА_6 та Акціонерне Товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень».

15 лютого 2022 року представник позивачки адвокат Квітін Р.В. направив заяву про зміну предмету позову, в задоволенні якої протокольною ухвалою суду від 16 лютого 2022 року було відмовлено.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року закрито підготовче провадженя у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

25 лютого 2022 року третя особа АТ «Банк інвестицій та заощаджень» направили пояснення, в яких проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні за недоведеністю, оскільки відчуження спірного майна відбувалося на підставі договорів дарування, які укладені до настання строку повернення позики, тобто до 01.07.2018 року. До настання строку повернення позики за розпискою від 18.10.2017 року, між позивачкою та ОСОБА_2 не існувало зобов`язань з повернення боргу оскільки не настав строк повернення позики, а тому заборгованість, строк погашення якої настав, не виникла, а тому відповідачка не мала підстав, які б забороняли розпоряджатися своєю приватною власністю на власний розсуд.

19 квітня 2022 року третя особа ОСОБА_6 направив письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечував, оскільки визнання спірного договору дарування частки на праві власності на квартиру від 12 грудня 2017 року та застосування реституції у вигляді повернення об`єкту дарування відповідачці ОСОБА_2 , порушить права третьої особи як іпотекодержателя на це нерухоме майно. Вказує, що на момент розгляду даної справи, позичальником ОСОБА_3 основого зобов`язання за договором позики від 14 березня 2018 року, викнання за яким забезпечено іпотекою квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не виконано, кошти отримані у позику в сумі 32 125 дол. США, позикодавцю не повернуто. Зазначає, що позивачкою не підтверджено порушення спірними правочинами її прав та інтересів. Крім того, позивачка є кредитором на загальних підставах, оскільки відчужене майно не перебувало у заставі у позивачки, що виключає віднесення останньої до першої черги кредиторів відповідача, вимоги якого б згідно закону задовольнялися саме за рахунок заставленого майна. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2021 року у справі №357/13488/18 передбачено стягнення з відповідачки ОСОБА_2 грошових коштів на користь позивачки та не визначено задоволення вимог за рахунок майна відповідачки, зокрема, відчуженого майна за спірними договорами дарування. А тому, в задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року задоволено клопотання відповідачів про витребування від Територіального сервісного центру №3242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області повну інформацію щодо здійснення реєстраційних дій по транспортних засобах PEUGEOT 3008, MERCEDES-BENZ C 180, HONDA ACCORD, 2008 р.в., яка була виконана.

06 вересня 2022 року представник позивачки ОСОБА_5 адвокат Сліпков В.С. направив заперечення на пояснення третьої особи АТ «Банк інвестицій та заощаджень».

13 жовтня 2022 року представник позивача подав заяву про відмову від частини позовних вимог та просив закрити провадження у справі, посилаючись на те, що після надходження із ТСЦ №3242 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області витребовуваної судом інформації щодо транспортних засобів встановлено, що всі автомобілі перереєстровані на нових власників, а тому, з метою недопущення затягування розгляду справи вважає за необхідне відмовитись від позовних вимог в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу рухомого майна (автомобілів PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, MERCEDES-BENZ C 180, 2014 року випуску, HONDA ACCORD, 2008 року випуску) та скасування державної реєстрації права власності на нього.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання договорів купівлі-продажу рухомого майна: договору купівлі-продажу №3242/2018/997441 автомобіля PEUGEOT 3008, 2013 року випуску, укладеного 23.06.2018 в ТСЦ №3242 РСЦ МВС в Київській області; договору купівлі-продажу №3242/2019/1250999 автомобіля MERCEDES-BENZ C 180, 2014 року випуску, укладеного 02.01.2019 ТСЦ №3242 РСЦ МВС в Київській області; договору купівлі-продажу №6153/17/929 автомобіля HONDA ACCORD, 2008 року випуску, укладеного Прилуцькою філією ТОВ «Торговий Альянс» в ТСЦ №7442 РСЦ МВС в Чернігівській області, та скасування в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів державну реєстрацію права власності на вказане рухоме майно.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5 адвокат Сліпков В.С. позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в процесуальних заявах.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Литвин С.Г. проти задоволення позову заперечував та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Третя особа ОСОБА_6 в судрве засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Третя особа Акціонерне Товариство «Банк Інвестицій та Заощаджень» в судове засідання свого представника не направило, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_5 суму в гривнях, що еквівалентно 360 000 доларів США, які зобов`язується повернути до 01.07.2018 року, про що склала відповідну розписку від 18.10.2017. (т.1 а.с.11).

12 грудня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено договір дарування частки в праві власності на квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., зареєстрований в реєстрі за №1331, за умовами якого ОСОБА_3 прийняла у дар 9/10 часток в праві власності на квартиру АДРЕСА_4 , без конкретного користування, що підтверджується відповідним договором дарування та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.06.2020 за №213455111 /т.1 а.с. 213-215/

23 червня 2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., зареєстрований в реєстрі за №633, що підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом /т.4 а.с.40-66/, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.06.2018 за №128736644 /т. 4 а.с. 49/.

23 червня 2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:002:0955 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Фурси, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., зареєстрований в реєстрі за №629, що підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом /т.4 а.с. 2-39/.

23 червня 2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,1000 га з кадастровим номером :05:008:0050 з цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва, розташованої за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, Пилипчанська сільська рада, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., зареєстрований в реєстрі за №627, що підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом /т.4 а.с. 67-107/.

23 червня 2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування земельної ділянки, площею 0,0895 га з кадастровим номером :02:008:0065 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, Трушківська сільська рада, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., зареєстрований в реєстрі за №631, що підтверджується копіями документів, наданих нотаріусом /т.4 а.с. 108-141/.

В судовому засіданні також встановлено, що 14 березня 2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого остання отримала у позику грошові кошти у розмірі 189475 грн., еквівалентом якої в іноземній валюті є сума 7 150,00 дол. США на строк до 14 вересня 2018 року. / т. 5 а.с. 131-132/

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3-729, відповідно до умов якого ОСОБА_3 та ОСОБА_8 передали в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_6 /т. 5 а.с. 133-143/.

Крім того, 28 квітня 2020 року між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит №РР/41/175, за умовами якого остання отримала у позику грошові кошти у розмірі 500 000 грн., на строк до 26 квітня 2030 року. / т. 5 а.с. 183-191/

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним договором позики, між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3-7291417, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 /т. 5 а.с. 196-209/.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року у справі №357/13488/18, залишеним постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року без змін, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість за розпискою від 18.10.2017 року у розмірі 10 062 000 ( десять мільйонів шістдесят дві тисячі ) гривень.

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із чч.2 та 3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (у тому числі й дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своїх близьких родичів після винесення рішення на користь кредитора про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора та спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК).

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК, необхідно урахувати, що: 1) відповідач відчужив майно після ухвалення рішення про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Водночас, за висновками правового висновку Великої палати ВС, викладеного у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц, будь-який правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинне бути виконане належним чином, а тому кожний кредитор управі розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому всі боржники мають на меті добросовісно виконати всі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається про людське око, таким критеріям відповідати не може.

З урахуванням зазначеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду позивач управі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в ст.234 ЦК, так і інша, наприклад, передбачена в ст.228 ЦК.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, Суд зазначив, що у юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів). Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить. Разом з тим у судовій практиці договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі №306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже такі правочини можуть вважатись фіктивними правочинами. Зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

Разом з цим, одне лише посилання на обставини укладення спірного договору без наміру відчужити майно на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення на нього стягнення, є лише припущенням, доки позивачем не буде надано відповідних належних і достатніх доказів того, що такі обставини дійсно існували під час укладення спірного договору.

В свою чергу позивачкою не надано жодного доказу, який би вказував на наявність очевидної недобросовісності та зловживання правами стосовно кредитора під час укладення договорів дарування квартир та земельних ділянок, тож покликання на ці обставини є непідтвердженими. Відповідачка ОСОБА_3 , не мала жодних зобов`язань перед позивачем, а посилання на те, що ОСОБА_2 відчужено належне їй нерухоме майно на користь власної доньки, не є достатнім для висновку про очевидну недобросовісність та не є підставою для визнання договорів дарування недійсними.

Позивачка вважає, що підставою недійсності спірних договорів є очевидні дії недобросовісності та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки відповідачка ОСОБА_2 будучи достовірно обізнаною про можливість звернення стягнення на її майно, у разі несплати грошових коштів на користь позивачки за борговою розпискою, безоплатно відчужує належне їй майно на користь власної доньки.

Однак, суд звернає увагу на те, що боргова розписка складена відповідачкою ОСОБА_2 18.10.2017 року із строком повернення до 01.07.2018 року, а оскаржувані договори дарування нерухомого майна укладені 12.12.2017 року та 23.06.2018 року, тобто ще до настання строку повного розрахунку за розпискою (до 01.07.2018), що свідчить про те, що правочини учинено відповідачкою у період, коли у неї був відсутній обов`язок щодо погашення заборгованості, оскільки на час укладання договорів дарування 12.12.2017 року та 23.06.2018 року відповідно, заборгованості перед позивачем у відповідачки ОСОБА_2 не існувало.

Отже, такі доводи позивачки є припущенням, на якому доказування ґрунтуватися не може.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

На підтвердження обставин, що дійсним наміром вчинення спірних договорів дарування було приховування майна відповідачкою від неминучого звернення стягнення на нього позивачка покликається, що відповідачка ОСОБА_2 була обізнана про можливість звернення стягнення на майно, у разі несплати останньою грошових коштів за борговою розпискою.

Натомість такі доводи не є достатніми для визнання спірних договорів недійсними. При цьому, позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в листопаді 2018 року (судове рішення ухвалено 06.07.2021), тобто вже після відчуження нерухомого майна відповідачкою ОСОБА_2 та після спливу більше чотирьох місяців, як сплив строк боргової розписки (до 01.07.2018 року).

Водночас, як встановлено судом та не оспорюється сторонами, оспорювані договори дарування укладено у письмовій формі, з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договори підписані обома сторонами, що підтверджує відповідність договорів внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них.

Оскільки позивачем не доведено належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, факту порушення його прав чи інтересів з боку ОСОБА_2 укладенням спірних договорів, а також того, що в момент вчинення правочинів стороною (сторонами) не додержано встановлених статтею 203 ЦК України вимог, враховуючи положення статті 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, позивачкою не підтверджено порушення відповідачкою ОСОБА_2 основних принципів цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності, а також перевищення нею своїх цивільних прав.

Згідно зі статтями 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Суд зазначає, що факт наявності боргової розписки, строк виконання якої, на момент укладення договорів дарування не настав, не призводить до виникнення у кредитора права щодо будь-якого майна боржника.

Не ставлячи під сумнів наявність у ОСОБА_2 грошових зобов`язань перед позивачкою, відповідальність за виконання яких вона може нести, в тому числі, всім належним їй майном, суд зазначає, що лише наявність у боржника непогашених грошових зобов`язань не дає кредитору достатніх підстав оскаржувати будь-які вчинені боржником правочини за відсутності належних правових підстав. До того ж, позивач не є стороною спірного договору, а відтак за правилами частини 2 статті 215 ЦК України має право на звернення до суду із позовом про визнання недійсним правочину, якщо він доведе, що є заінтересованою особою та підтвердить, що його права і законні інтереси безпосередньо порушені договором; у результаті визнання договору недійсним та проведення реституції його права чи інтереси будуть відновлені.

Водночас, встановлені судом вищенаведені обставини справи вказують на те, що позивачкою не підтверджено порушення спірними правочинами її прав або інтересів. В свою чергу, дії самої ОСОБА_2 були, серед іншого, спрямовані на реалізацію майнових прав іншого відповідача, який не має жодних зобов`язань перед позивачем.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що відсутні обставини які доводять обґрунтованість заявлених вимог, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними спірних договорів дарування, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

У зв`язку із цим, вимоги про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на: об`єкт нерухомого майна: 9/10 квартири в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , яка зареєстрована 12.12.2017 року; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0955, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Фурси, яка зареєстрована 23.06.2018р.; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :02:008:0065, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/рада Трушківська, яка зареєстрована 23.06.2018 року; об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку кадастровий номер :05:008:0050, за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, с/р Пилипчанська, яка зареєстрована 23.06.2018 року; об`єкт нерухомого майна: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована 23.06.2018 року, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 203-204, 215, 626, 638 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2022 року.

СуддяБ. І. Кошель