МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________
Справа № 521/4716/22
Номер провадження № 2/521/2773/22
УХВАЛА

06 квітня 2022 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Маркарова С.В.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про відстрочення оплати судового збору по цивільній справі

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

предмет позову : розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана позовна заява.

Предметом позову є розірвання шлюбу.

Позов носить немайновий характер.

Розмір судового збору по таких вимога відповідно до Закону України «Про судовий збір» є мінімальним та становить 992 грн. 40 коп.

До позовної заяви в порядку ч. 4 ст.177 ЦПК України додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом із позовом позивачем заявлено клопотання про відстрочення оплати судового збору до ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 136 процесуального закону суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За частиною 1 зазначеної статті підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони.

Зазначене узгоджується із Законом України «Про судовий збір», п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за яким єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Окрім того, за рішеннями Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 53 рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) - «право на суд» не є абсолютним.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства»).

В обґрунтування клопотання позивач послалась на Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Разом із тим, жодних доказів на підтвердження можливості відстрочення позивачу оплати судового збору (майновий стан) позивачем не надано, що виключає задоволення клопотання.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Маркарова С.В.

Повний текст ухвали виготовлений 06.04.2022 року.

06.04.22