Справа № 314/595/19
Провадження № 2/314/45/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/595/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за участю

представника позивача (в режимі відеоконференції) Мельникової Я. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) Карпенка В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019 АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору № ZPVLGA від 13.08.2008 ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 9442,62 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.08.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла.

Позивач зазначає, що відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від неї у строк з 07.12.2012 по 07.06.2013.

Оскільки відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, вони, на думку позивача, прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Станом на дату смерті позичальника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість перед банком за кредитним договором № ZPVLGA від 13.08.2008 становить 12186, 77 доларів США, яка складається з: 5090,90 доларів США заборгованість за кредитом; 2395,49 доларів США заборгованість за відсотками; 652,91 доларів США заборгованість з комісії; 4047, 47 доларів США заборгованість з пені.

Ухвалою суду від 09.04.2019 відкрито провадження у справі.

14.05.2019 від представника відповідачів надійшли письмові пояснення, у яких представник відповідачів зазначив, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення боргу після сплину визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Банку було відомо про смерть спадкодавця ще до 22.03.2013, оскільки саме цього дня банк направив претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори, однак вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 позичав надіслав 14.04.2013, а спадкоємцю ОСОБА_2 така вимога взагалі не надсилалася. Із позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в квітні 2019 року, тобто, на думку представника відповідачів, позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, передбачений ст. 1281 ЦК України, що відповідно до ч. 4 зазначеної статті позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

Крім того, представник відповідачів заявив про застосування строку позовної давності, оскільки банк надіслав вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 14.04.2013, а до суду з цим позовом звернувся лише у квітні 2019 року, тобто після сплину 6 років. Таким чином представник позивача зазначає, що наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимоги до спадкоємців є позбавлення права вимоги такого кредитора.

Ухвалою суду від 05.06.2019 позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 31.07.2019 ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.06.2019 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, головуючим суддею по зазначеній справі визначено суддю Мануйлову Н. Ю.

Ухвалою суду від 05.01.2021 справа № 314/595/19 прийнята до провадженні судді Мануйлової Н. Ю.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ZPVLGA від 13.08.2008 ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 9442,62 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.08.2013.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.12.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення кредитором спадкодавця відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2014 рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.10.2013 по даній справі змінено в частині правового обґрунтування відмови у позові.

Відповідно до вказаного рішення апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2014 22.03.2013 банком було направлено претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори. 14.04.2013 на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, відповідно до якого банк пред`явив свої вимоги, які залишилися без задоволення.

23.11.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представником АТ КБ «ПриватБанк» надіслані листи-претензії із вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

07.02.2019 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною третьою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 1281 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13.08.2019 у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5), від 01.04.2020 у справі520/13067/17 (пункт 39). Сталість судової практики з цього питання знайшла своє відображення і у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 562/2627/18, від 22.07.2020 у справі №2-1308/11, від 23.02.2022 року у справі № 201/4783/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , яка була іпотекодавцем зобов`язання за договором іпотеки включаються до складу спадщини, яку прийняли ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У ході розгляду справи №314/4161/13-ц про звернення стягнення кредитором спадкодавця, Банку було відмовлено в задоволені позову та відповідно до рішення суду апеляційної інстанції від 08.04.2014 по справі №314/4161/13-ц, вбачається обізнаність кредитора про смерть спадкодавця ще до 22.03.2013, так як у цю дату Банк направив претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори, проте вимогу до спадкоємця ОСОБА_1 позивач надіслав 14.04.2013, при цьому така вимога взагалі не надсилалася спадкоємцю ОСОБА_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з цим позовом до суду звернувся в повторно у грудні 2014 року, з тих самих підстав та з таким же предметом позову, де раніше було розглянуто цивільну справу та в задоволенні позовних вимог відмовлено (справа №314/4161/13-ц). Крім того встановлено факт того, що позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї статті позбавляє його права вимоги до спадкоємців.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

З огляду на таке, кредитор до звернення з позовом до суду повинен був визначити коло спадкоємців, кожному з котрих надіслати претензію-вимогу з необхідністю погашення боргу спадкодавця, визначити вартість предмета іпотеки на час звернення з позовом до суду, та довести до суду належними та допустимими доказами невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, але невиконання цього позивачем несе певні ризики для нього в ході розгляду справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Також слід зазначити, що стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1281-1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину.

Строк пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємиці повинен обчислюватися саме з 22.03.2013.

Недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.08.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

22.08.2022