Справа № 944/2531/22 Головуючий у 1 інстанції: Матвіїв І.М.
Провадження № 22-ц/811/1744/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І., без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло» середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло» середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що на момент звільнення ОСОБА_1 із займаної посади Державного підприємства «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» перед ним утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 99 641 (Дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сорок одна) гривня 48 копійок, що підтверджується Довідкою про доходи № 27 від 30 серпня 2021 року.

Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року по справі № 944/6856/21 вирішено стягнути з Державного підприємства «Санаторно- курортний лікувальний центр «Шкло» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість зі сплати заробітної плати у розмірі 99 641 (Дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сорок одна) гривня 48 копійок.

Вказує, що ДП «Санаторно-курортний лікувальний центр «Шкло» не оскаржувало вищевказаного наказу суду, проте в добровільному порядку рішення суду не виконано.

З метою виконання рішення суду, ОСОБА_1 , Наказ Яворівського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року по справі №944/6856/21 пред`явлено для примусового виконання у Яворівський ВДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції(м. Львів).

10 лютого 2022 року виконавчою службою відкрито виконавче провадження ВП № 68504517 з примусового виконання Судового наказу Яворівського районного суду Львівської області від 20 грудня 2021 року по справі № 944/6856/21. Однак ні на день подання заяви про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати ні на день подання даної апеляційної скарги нараховану, але не виплачену заробітну плату ОСОБА_1 не виплачено.

Зазначає, що у зв`язку із тим, що заборгованість по заробітній платі не виплачено, 23 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Яворівського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Звертає увагу на те, що хоч він і мав право заявити вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, однак ним подано заяву про виплату середнього заробітку з період з дня звільнення( 25.07.2021 року) до 23.02.2022 року (початку повномаштабної війни російської федерації проти Україні).

На думку скаржника, суд першої інстанції помилково вважав, що заявлений розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати повинен бути підтверджений будь-яким документом (довідка, тощо), що вказує на розмір заборгованості чи розмір невиплаченого середнього заробітку, оскільки законодавством України не передбачена форма довідки щодо розміру не виплаченого середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Так само не передбачено права позивача вимагати таку довідку чи обов`язку відповідача видавати таку довідку.

Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 червня 2022 року та ухвалити рішення, яким заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення 14 листопада 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Санаторнокурортний лікувальний центр «Шкло» середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 137841,35 (сто тридцять сім тисяч вісімсот сорок одну) грн. 35 копійок.

На підтвердження вимог заяви ОСОБА_1 долучив копії: паспорта заявника, копію судового наказу від 20 грудня 2021 року ( справа № 944/6856/21), наказ №96 про припинення трудового договору, довідку про доходи, згідно якої заборгованість по заробітній платі станом на 30 червня 2021 року становить 99641 (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот сорок одна) грн. 48 коп.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР ( 108/95-ВР ) «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III ( 2050-14 ) «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

У довідці про доходи, за період з січня 2020 року по липень 2021 року, долученій ОСОБА_1 відсутні усі складові, які необхідні при безспірному розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку, зокрема, кількість відпрацьованих робочих днів у кожному місяці, складові нарахованого доходу тощо. Відповідно, без таких даних неможливо перевірити правильність розрахунку середньоденної заробітної плати та визначити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, як цього вимагає законодавство, а отже заява не є безспірною.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011 р., роз`яснено, що до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відповідно п. 9 Постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислено виключно самим заявником в сумі 137 841 грн. 35 коп. та складові вказаного розміру не підтверджені безспірними вихідними даними (середньоденний заробіток, графік роботи, розмір середньомісячної заробітної плати, кількість робочих днів, які ним відпрацьовані за останні два календарних місяці, що передували його звільненню, згідно з табелем обліку робочого часу за дані місяці) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.