Справа № 756/4996/21
№ апеляційного провадження: № 22-ц/824/9804/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Гуля В.В., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Васильєва Павла Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року, постановлену у складі судді Майбоженко А.М. у цивільній справі № 756/4996/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Універсал Банк», -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: АТ «Універсал Банк». Зазначала, що 12 березня 2021 року з відомостей, розміщених в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вона дізналась, що відносно неї наявний запис про обтяження №9224618 від 30 березня 2015 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44118734 від 14 січня 2015 року, виданої ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві. Єдиним судовим рішенням відносно неї було рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі №2/756/62/13, за яким вона домовилась у 2020 році з банком про реструктуризацію боргу. На думку ОСОБА_1 , на сьогодні немає жодної реальної необхідності подальшого існування вказаного обтяження, оскільки відсутнє виконавче провадження в рамках якого було накладено таке обтяження. Звертала увагу на те, що вона не отримувала жодної постанови від органів ДВС у тому числі про відкриття виконавчого провадження та накладення вищевказаного обтяження, а тому, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 07 травня 2018 року по справі № 916/1605/15, державний виконавець не вправі був вчиняти виконавчі дії до отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначала, що 13 березня 2013 року вона звернулася до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою про надання інформації та скасування вищевказаного обтяження, проте жодної відповіді їй надано не було. Враховуючи викладене, просила визнати протиправними дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо накладення 30 березня 2015 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження №9224618 щодо неї, визнати протиправною бездіяльність відділу ДВС щодо не направлення їй постанови про відкриття виконавчого провадження, а також щодо не надання відповіді на її звернення від 13 березня 2021 року та не скасування обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також просила зобов`язати відділ ДВС скасувати накладене обтяження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат Васильєв П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити скаргу ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовував свою ухвалу виконавчим провадженням, відкритим 23 вересня 2015 року, яке не було відкрито на момент виникнення спірного арешту від 30 березня 2015 року. Відтак, судом при розгляді скарги невірно встановлено виконавче провадження та не перевірено чи було направлено та отримано боржником постанову про відкриття саме цього виконавчого провадження, у рамках якого накладено спірний арешт. Звертає увагу на те, що між боржником і кредитором досягнуто згоди щодо позасудового врегулювання спору, а тому відсутні майнові претензії з боку стягувача. Вважає помилковими висновки суду про те, що в порядку здійснення контролю за виконанням судового рішення відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо ненадання відповіді на звернення від 13 березня 2021 року.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» адвокат Васильєв П.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представники Оболонського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна від 01 квітня 2021 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно ОСОБА_1 наявний запис про обтяження, а саме, арешт нерухомого майна, №9224618 від 30 березня 2015 року, накладене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44118734 від 14 січня 2015 року, виданої ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві.

13 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою про надання інформації та скасування вищевказаного обтяження, яка була проігнорована останнім.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містить також ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що скарга у виконавчому провадженні має містити, зокрема, найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; а також викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, скаржник має обґрунтувати в чому саме полягає незаконність таких рішень, дій або бездіяльності виконавця. Заявляючи вимоги, пов`язані із накладенням або зняттям накладеного виконавцем арешту, скаржник має обґрунтувати в рамках якого виконавчого провадження було накладено відповідний арешт, на підставі якого виконавчого документа воно було відкрито, хто є учасниками виконавчого провадження, в чому полягає незаконність рішень, дій або бездіяльності виконавця, а також надати суду докази, на підтвердження обставин, на які він посилався.

Як вбачається з матеріалів справи, в скарзі ОСОБА_1 просила скасувати арешт майна, на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження, а саме, арешт її нерухомого майна, №9224618 від 30 березня 2015 року, накладене на підставі постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44118734 від 14 січня 2015 року.

Разом з тим, зі змісту скарги ОСОБА_1 та доданих до матеріалів справи документів неможливо встановити в рамках якого саме виконавчого провадження було накладено арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 січня 2015 року, суть такого виконавчого провадження, на підставі якого виконавчого документа воно здійснювалося та хто є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні, що в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити чи підвідомча йому справа та перевірити доводи ОСОБА_1 щодо правомірності накладення та зняття вказаного арешту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Васильєва Павла Сергійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 02 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді