РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 559/1816/22

Провадження № 22-ц/4815/1311/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Еко Док",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року, у складі судді Панчука М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Док" про звільнення з посади директора,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Док" про звільнення з посади директора.

25 серпня 2022 року арбітражний керуючий Чепелюк Олександр Олександрович подав до суду першої інстанції заяву про передачу справи в Господарський суд Рівненської області для розгляду в межах справи про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

В обґрунтування заяви покликається на те, що Господарським судом Рівненської області здійснюється розгляд справи про банкрутство відповідача, а відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедури банкрутства, усі спори щодо відповідача, у разі перебування справи про банкрутство відносно останнього у господарському суді, мають розглядатися таким господарським судом.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року заяву розпорядника майна ТзОВ "Еко Док" Чепелюка Олександра Олександровича від 25 серпня 2022 року задоволено.

Передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "Еко Док" про звільнення з посади директора у Господарський суд Рівненської області для розгляду в межах справи про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що дана справа підлягає розгляду у порядку господарського судочинства Господарським судом Рівненської області, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

З апеляційною скаргою на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року звернувся ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач звертаючись до суду із позовом про звільнення не заявляє до відповідача будь-яких майнових вимог, а тому вважає, що відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедури банкрутства для передачі справи у Господарський суд Рівненської області та наполягає на тому, що справа має розглядатися місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства. Просить скасувати ухвалу суду, ухваливши нове судове рішення, яким залишити без задоволення заяву розпорядника майна ТзОВ "Еко Док" Чепелюка Олександра Олександровича від 25 серпня 2022 року про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Док" про звільнення з посади директора у Господарський суд Рівненської області для розгляду в межах справи про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Водночас, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

У 2019 році в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

Отже, з прийняттям КУзПБ законодавець змінив правила визначення юрисдикції таких спорів, сконцентрувавши розгляд усіх майнових та ряду немайнових вимог в межах однієї судової процедури банкрутства в судах господарської юрисдикції, задля повного та комплексного вирішення усіх правових проблем неплатоспроможної особи (як фізичної, так і юридичної), яка може бути визнана банкрутом (ліквідована) за наслідком такої процедури, що матиме наслідком закриття (припинення) провадження з розгляду спорів у всіх інших юрисдикційних органах з вимогами до неї.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного неврахування судом висновків викладених у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/61865/16-ц, оскільки встановлені судом обставини справи є різними, а саме, в справі, на яку посилається апелянт, відносно відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю не було порушено справи про банкрутство.

Позовна вимога ОСОБА_1 про звільнення з посади директора є немайновою вимогою, проте колегія суддів вважає, що за наслідками розгляду даної справи в подальшому у позивача може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право). Так зокрема, у разі недотримання ТзОВ "Еко Док" вимог ст. 116 КЗпП України у ОСОБА_1 може виникнути право на притягнення боржника до відповідальності на підставі ст. 117 КЗпП України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для передачі даної справи у Господарський суд Рівненської області для розгляду в межах справи про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

Крім того, колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу на необхідності дотримання принципу процесуальної економії при розгляді справ. Тобто враховуючи те, що за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Док" про звільнення з посади директора, в подальшому у позивача може виникнути право на стягнення з боржника певної грошової суми (майнове право), то на переконання апеляційного суду, доцільним є розгляд даної справи у порядку господарського судочинства в межах справи про банкрутство ТзОВ "Еко Док".

Підстав для скасування постановленої ухвали суду та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, п. 1 ч. 1 374, 375, 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук