ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/426/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/8714/21 Категорія: на ухвалу Токова С.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ТОВ «Черкасиенергозбут», КП «Черкасиводоканал», ТОВ «Черкасигаз Збут», відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Хімволокно», ТОВ «Управлінська компанія «Нова Якість» Дільниця 30»,

третя особа - орган опіки та піклування Черкаської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2022 (повний текст складено 13.01.2022, суддя в суді першої інстанції Токова С.Є.) про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Черкасиенергозбут», КП «Черкасиводоканал», ТОВ «Черкасигаз Збут», відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Хімволокно», ТОВ «Управлінська компанія «Нова Якість» Дільниця 30», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в :

на розгляді в суді перебуває дана цивільна справа з позовними вимогами ОСОБА_1 до відповідачів про визначення порядку спільного володіння, користування, розпорядження квартирою АДРЕСА_1 між її співвласниками. Зобов`язати надавачів комунальних послуг укласти угоди з надання послуг з кожним із співвласників по указаній вище квартирі.

Вказаний позов містить також заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1 / 2 частину вказаної квартири, яка належить ОСОБА_2 , із забороною іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цього майна, мотивуючи про те, що дана квартира, яка є спільною частковою власністю його та відповідача, може бути відчужена на користь третіх осіб, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, зазначає, що під час розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси цивільної справи №712/9407/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порідку володіння та користування квартирою та розподіл рахунків на сплату комунальних послуг, колишній співвласник квартири ОСОБА_3 подарувала 1 / 2 частину квартири ОСОБА_2 , що унеможливило прийняття рішення по справі.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2022 вказану заяву про забезпечення позову залишено без задоволення, оскільки судом не встановлено обставин, які беззаперечно вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд також вказав, що між сторонами справи наявний спір щодо порядку володіння майном, а не щодо права власності на нього, отже накладення арешту на квартиру не буде співвідноситися із позовними вимогами у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав 24.01.2022 апеляційну скаргу в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування вказано на такі самі підстави, як і в заяві про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 - шляхом накладення арешту на майно (як у цій справі).

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вказав ВС у постанові від 03.11.2020 у справі №910/7716/20 при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Враховуючи вищенаведене правове регулювання, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в цій справі про те, що підстав для забезпечення позову у виді накладення арешту на частину квартири, що належить відповідачу, не має, адже такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, буде протиправно перешкоджати його використанню, так як обмежить, у тому числі, і право на користування таким майном (державний виконавець при здійсненні виконання судового рішення про забезпечення позову здійснить опис арештованого майна та вчинить дії по забороні будь-яким особам використовувати таке майно).

Більше того, позивачем не доведено, що заходи забезпечення позову, які він просить застосувати суд, а саме накладення арешту на майно, пов`язані з обраним ним у справі способом захисту - визначенням порядку користування квартирою та розподіленням рахунків про надання комунальних послуг, оскільки вирішення таких позовних вимог по суті не матиме зв`язку із забороною на розпорядження квартирою для іншого співвласника, що становить суть заяви про вжиття заходів забезпечення позову. При цьому суд у цій справі не вирішує питання, пов`язані із встановленням права власності на спільну квартиру, спір про що матиме зв`язок з таким заходом забезпечення позову як накладення арешту на майно.

Позивачем не доведено можливість застосування за обставин цієї справи такого виду забезпечення позову як арешт майна відповідача (що становитиме непропорційне втручання у право власності особи в аспекті правомочності користування майном) у світлі чого його заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволена бути не може.

Інших доводів, які б не були враховані судом у цій справі, подана позивачем апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2022 про відмову у забезпеченні позову у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 13.01.2022 про відмову у забезпеченні позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Черкасиенергозбут», КП «Черкасиводоканал», ТОВ «Черкасигаз Збут», відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Хімволокно», ТОВ «Управлінська компанія «Нова Якість» Дільниця 30», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про визначення порядку користування квартирою - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 12.04.2022.

Суддя-доповідач

Судді