справа № 631/859/22
номер провадження 2-о/631/30/22
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я з а я в и б е з р у х у

02 листопада 2022 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті», -

в с т а н о в и в:

01.11.2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області за допомогою поштових засобів зв`язку надійшла заява ОСОБА_2 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВДРАЦС У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МУ МЮ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 3275/22-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/859/22 (провадження № 2-о/631/30/22) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження о 16 годині 23 хвилини 35 секунд передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 вдома по АДРЕСА_1 на території, на якій введено воєнний стан, допустивши негайне виконання рішення у справі.

Проаналізувавши фактичні обставини заяви, судом з`ясовано, що ОСОБА_2 звернулась в суд за правилами цивільного судочинства із заявою, поданою у порядку окремого провадження.

Частиною 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зазначене положення процесуального закону також відтворене і в нормі права, визначеній частиною 1 статті 293 вказаного кодифікованого акту України, якою передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Правилом частини 3 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України роз`яснено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (тобто розділом ІV «Окреме провадження»).

Отже, з огляду на зміст пункту 5 частини 2 цієї ж статті суд розглядає в порядку окремого провадження й справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Приписом частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України наведений перелік фактів, що підлягають встановленню в порядку окремого провадження, зокрема, й факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 наведеної норми права).

Натомість, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 зазначеного вище нормативно-правового кодифікованого акту України.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що заяву ОСОБА_2 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВДРАЦС У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МУ МЮ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті» слід розглядати за правилом цивільного судочинства у порядку окремого провадження із особливостями, передбаченими статтею 317 цивільного процесуального кодифікованого закону України.

Відтак, вирішуючи в межах строку, визначеного частиною 1 статті 187, частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 2 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини заяви, їх правову кваліфікацію, характер правовідносин та предмет підтвердження, судом встановлено, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 і 318 цивільного процесуального кодифікованого закону України, що обумовлюють обов`язкові для дотримання заявником вимоги до змісту та форми заяви по суті, а також документів, які до неї додаються.

Так, з огляду на зміст частини 5 статті 177 через припис частини 3 статті 294 вище наведеного нормативно-правового акту заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім цього, у відповідності до приписів частини 1 статті 318 цього ж кодексу, заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинна містити: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Також на вимогу частини 2 вказаної статті до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Аналізуючи вищенаведене, з огляду на припис частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо того, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд ураховує роз`яснення, наведене в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), яке є обов`язковим для застосуванням судом до тих пір, поки не буде змінене або спростоване сучасною практикою Верховного Суду, а саме: заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються ним за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Зазначене правило жодним чином не спростоване чинним законодавством щодо вирішення аналогічних питань у воєнний час, яке висловлене у пункті 14 глави 1 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року (в редакції Наказу № 3307/5 від 24.12.2010 року) (із змінами та доповненнями).

Отже, як констатує наведена норма підзаконного акту, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомостей актового запису цивільного стану провадиться у порядку, передбаченому пунктом 4.5 розділу IV Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 1269/5 від 24.07.2008 року, за винятком внесення до Реєстру позначки «Архівний».

Також, підпункт «а» пункту 1 та пункт 3 глави 5 розділу III вище зазначених Правил констатують, що лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, є безумовною підставою задля державної реєстрації смерті, яка проводиться в день звернення заявника за заявою, поданою у строки до закінчення одного року з дня настання смерті.

Крім того, суд бере до уваги й те, що згідно із частиною 2 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для їх одержання.

Відтак, рішення суду, ухвалене в порядку статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, повинне містити в собі відомості, які вносяться до актового запису про смерть.

Такими відомостями про померлу особу згідно із положеннями підпункту «б» пункту 2.2.3 глави 2.2 розділу II вищенаведеної Інструкції є: прізвище, власне ім`я, по батькові; стать; громадянство ; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); дата смерті (число, місяць, рік); вік (зазначаються роки; у випадках, якщо це дитина віком до одного року, необхідно вказувати кількість місяців і днів); місце смерті (держава, область, район, місто/селище(село)); причина смерті (обирається код Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 13.12.2019 року № 677); дата народження; місце народження (держава, область, район, місто/селище(село)); місце проживання (держава, область, район, місто/селище(село), вулиця, будинок, квартира); відомості про документи, що підтверджують факт смерті (назва документа, номер, ким виданий, дата видачі) .

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

З огляду на таке, судом встановлено, що заявник не в повній мірі зазначила необхідні відомості, якы має суд зазначити у рішення в випадку задоволенні її вимог щодо встановлення факту смерті відповідної особи.

Також, суд зауважує, що надані ОСОБА_4 документи на підтвердження смерті батька повністю відповідають вимогам чинного законодавства щодо форми первинної облікової документації про смерть та її змісту, а підпис лікаря засвідчений круглою гербовою печаткою держави Україна.

За таких умов, посилання заявниці на лист Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року є недоречним, бо в ньому мова йде, про:

а) легалізацію смерті особи та тимчасово окупованій території України, визначеної згідно з чинним законодавством, зокрема: Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», до якої на час смерті особи, щодо якої вирішується питання, місце його смерті (місто Вовчанськ Харківської області) не віднесене;

б) видані документи про смерть не законодавчо встановленого зразка, які не відповідають положенням чинного законодавства України, так як видані окупаційними органами.

Окрім того, звертаючись до суду заявниця посилається на введення воєнного стану як на підставу встановлення юридичного факту за статтею 317 Цивільного процесуального кодексу України, а не на тимчасову окупацію міста, що є самостійною правовою підставою задля його встановлення.

Статтею 55 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 124 Основного Закону нашої Держави делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян.

Зміни до Конституції України, запроваджені Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 року, не призводять до втрати значення наведеного Рішення Конституційного Суду України у контексті права на доступ до суду.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Натомість у будь якому випадку, завданням цивільного судочинства, як обумовлено частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одночасно із цим імперативний припис частини 2 вказаної статті зобов`язує суд та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Оскільки наданих заявником документів недостатньою задля формулювання судом висновку про те, що її права як фізичної особи порушені або невизнані, й суд не повинен без достатніх на то підстав привласнювати собі функцій інших органів держави, зокрема, органів державної реєстрації актів цивільного стану, тому виявлені судом недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі задля справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених або невизнаних прав ОСОБА_4 шляхом ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Наведене у відповідності до приписів частини 1 статті 185 та частини 2 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, свідчить про те, що суд, встановивши, що заяву ОСОБА_4 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВДРАЦС У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МУ МЮ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті», подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 і 318 цього Кодексу, а тому невідкладно з дня надходження зави до суду слід постановити ухвалу про залишення її без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Відтак, на підставі усього наведеного вище суд дійшов висновку про те, що за таких обставин, заяву ОСОБА_2 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВДРАЦС У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МУ МЮ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті» слід залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приходячи до такого, суд на виконання вимог частини 2 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що недоліки позову слід усунути шляхом вчинення певних дій, як то:

- подати відповідну заяву у виді окремого письмового документу з усунутими (виправленими) недоліками, вказаними судом у цій ухвалі, зокрема щодо зазначення наступних відомостей про померлу особу згідно із положеннями підпункту «б» пункту 2.2.3 глави 2.2 розділу II Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян: статі; громадянства; унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі чи його відсутності; реєстраційного номеру облікової картки платника податків чи його відсутності; віку (повних років) на час смерті; місця смерті із зазначенням держави, області, району, міста/селища або села); причини смерті на підставі наявної довідки про смерть; місця народження із зазначенням держави, області, району міста/селища або села); місця проживання із зазначенням держави, області, району, міста/селища або села, вулиці, будинку, квартири за наявності; відомостей про документи, що підтверджують факт смерті (назва документа, номер, ким виданий, дата видачі);

- довести у будь-який процесуальний спосіб про наявність невизнання, порушення чи неможливості реєстрації факту смерті батька з боку будь-якого ВДРАЦС МЮ.

Постановляючи ухвалу, суддя також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебуває на розгляді судді належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 17, 36 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року (в редакції Наказу № 3307/5 від 24.12.2010 року) (із змінами та доповненнями); Інструкцією з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 1269/5 від 24.07.2008 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2002 від 07.05.2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб); Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями) і статтями 2, 4, 13, 17 - 19, 43, 76 80, 89, 175 - 177, 185, 187, 293, 294, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, статтею 263, частинами 5 і 11 статті 272, статтями 315 319, частиною 2 статті 352 та частиною 2 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту смерті», залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі виконання нею відповідно до ухвали суду у встановлений нею строк вимог, визначених статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду, інакше - буде вважатися неподаним та повернута заявниці.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_7 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, складено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко