Провадження № 2/521/801/22
25 січня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мирончук Н.В.,
секретаря судового засідання - Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича» до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Адвокатське Бюро «Федяєва Сергія Володимировича» з позовом до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов обґрунтований наступними обставинами.
Позивачу на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57991111, від 05.05.2021 року, на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вказав, що підставою для прийняття рішення стало свідоцтво, від 05.05.2021 року, посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., за реєстровим № 338, згідно якого нотаріус посвідчив, що Позивачеві належить на праві власності майно, що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв. м., житловою площею 29,9 кв. м..
Також, як вказує позивач, згідно відомостей № П1-265447-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, в його квартирі з 03.12.2020 року зареєстрована ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, позивач просить суд усунути перешкоди користуванні власністю - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою.
Позивач у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 21).
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлялась належним чином (а. с. 20).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва, від 05.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., за реєстровим № 338, позивачу належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв. м., житловою площею 29,9 кв. м. (а. с. 4).
Зі змісту відомостей № П1-265447-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.12.2020 року зареєстрована ОСОБА_1 (а. с. 7).
З огляду на те, що відповідач зареєстрована в квартирі, але не проживає в ній та не є членом сім`ї власника, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.
За статтею 314 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З аналізу вищевказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення особи померлою.
Як зазначено в Постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як судом встановлено, що відповідач не являється власником квартири, яка належить на праві приватної власності позивачу, відповідач не є членом сім`ї позивача, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391, 406 Цивільного кодексу України, ст. ст. 16, 81, 141, 223, 264, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича» до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Усунути Адвокатському Бюро «Федяєва Сергія Володимировича» перешкоди у користуванні власністю - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_1 , 05.11.1991 року такою, що втратила право користування житловим приміщенням за зазначеною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук