КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/2508/22 Головуючий у І інстанції Хромова О.О.
Провадження №22-ц/824/9090/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламая Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказує, що відмовляючи у відкритті провадження у даній справі суд першої інстанції не звернув уваги на підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме останній посилається на інші обставини для визнання заповіту недійсним, а саме чітко стверджує, що заповідач не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час підписання заповіту. Разом із тим, в попередньому позові посилався лише на поганий зір заповідача.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07 липня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого Київським апеляційним судом на адресу суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе розглянути справи за відсутності ОСОБА_1 , який не з`явився в судове засідання та не повідомив суд про причини неявки.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Я.О. про визнання заповіту недійсним відмовлено, тобто ОСОБА_1 у даній справі повторно звернувся до суду із позовом до того ж відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 345/284/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18.

Як вбачається з матеріалів справи у 2016 році ОСОБА_1 звертався з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Позов обґрунтовував тяжкою хворобою заповідача ОСОБА_3 . Заповіт ОСОБА_3 склала на відповідачку за два місяці до смерті, коли знаходилась під дією сильних знеболюючих препаратів. Вона практично не виходила з квартири. Саме тому він вважає, що мати не могла в цей час ні підписувати заповіт, ні їхати до нотаріальної контори, вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в момент складання розпорядження на випадок своєї смерті. В подальшому подав уточнену позовну заяву, в якій додатково послався на те, що він не мав можливості оскаржити заповіт, так як не бачив його в очі, про його існування не знав. Свої вимоги обґрунтував ст.ст. 203, 215, 225, 1257 ЦК України.

Однак рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/166079/16 задоволенні позову було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не довів, що під час складання заповіту ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

В лютому 2022 року ОСОБА_1 знову звернувся до суд першої інстанції із позовом ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Я.О., про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що вказаний заповіт суперечить дійсному волевиявленню його матері, оскільки в момент складання заповіту вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зокрема, ОСОБА_3 мала захворювання «рак сечового міхура». Мати ОСОБА_1 тривалий час до самої смерті приймала «агресивні» лікарські препарат, які зокрема і впливали на психічне здоров`я людини. Приблизно за чотири - п`ять місяців до смерті мати позивача почала не впізнавати оточуючих, називати родичів своїми іменами. Свої вимоги обґрунтував ст.ст. 203, 215, 225, 1257 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що в даній справі, що є тотожною зі справою №357/10097/20, наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є законними та обґрунтованими, а тому відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Десята Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курило Яна Олегівна, про визнання заповіту недійсним залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: