У х в а л а

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 754/6429/19

провадження № 61-9712ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України на постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею архітектури та побуту України, треті особи: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників архітектури та побуту України, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом та просила ухвалити рішення, яким: визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу господарського забезпечення Національного музею архітектури та побуту України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу господарського забезпечення Національного музею архітектури та побуту України; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Національного музею архітектури та побуту України, треті особи: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників архітектури та побуту України, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено, вирішено: визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу господарського забезпечення Національного музею архітектури та побуту України відповідно до наказу від 05.04.2019 року № 224-к «Про припинення трудового договору ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу господарського забезпечення Національного музею архітектури та побуту України; стягнути з Національного музею архітектури та побуту України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 квітня 2019 року по 12 серпня 2020 включно у розмірі 103804, 42 грн; стягнути з Національного музею архітектури та побуту України на користь держави судовий збір у розмірі 1038, 04 грн; в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити негайне виконання рішення суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року апеляційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України задоволено, постановлено: рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення; в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного музею архітектури та побуту України, треті особи: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників архітектури та побуту України, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити; стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного музею архітектури та побуту України 2 773, 26 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року апеляційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України задоволено частково, постановлено: рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 серпня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення суду залишити без змін.

05 жовтня 2022 року Національний музей народної архітектури та побуту України надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року та винести нову, якою в позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити повністю.

Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження постанови Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги предметом позову є поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника відділу господарського забезпечення Національного музею народної архітектури та побуту України, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 103 804,42 грн.

Ціна позову в даній справі становить 103 804,42 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00 грн).

Верховний Суд урахував ціну, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанції в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки Національний музей народної архітектури та побуту України подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного музею народної архітектури та побуту України на постанову Київського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею архітектури та побуту України, треті особи: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників архітектури та побуту України, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук