Дата документу 13.04.2022 Справа № 335/4251/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4251/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/844/22 Апаллонова Ю.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 09 квітня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір № , відповідно до якого відповідач отримала кошти у розмірі 51 112,05 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, з яких 51 112,05 грн. надано на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 8 від 09 квітня 2014 року.

10 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено Кредитний договір № , відповідно до якого відповідач отримала кошти у розмірі 30 463,96 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, з яких 28 671,96 грн. надано на споживчі цілі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 6 від 10 червня 2014 року.

Відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору № від 10 червня 2014 року та Кредитного договору № від 09 квітня 2014 року Позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року до 10 червня 2019 року, а за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року до 09 квітня 2019 року.

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитними договорами № від 09 квітня 2014 року та № від 10 червня 2014 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань, ПАТ «ОТП Банк» передало до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року у розмірі 75 761,77 грн., та за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року у розмірі 43 477,07 грн.

Станом на 13 червня 2016 року у ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» обліковувалася заборгованість за вимоги за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року у розмірі 75 761,77 грн., та за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року у розмірі 43 477,07 грн., на погашення якої на рахунки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідачем не було сплачено жодних платежів.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитними договорами № від 09 квітня 2014 року та № від 10 червня 2014 року.

З метою належного виконання зобов`язання ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до ОСОБА_1 дві вимоги про необхідність погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України, що датовані 18 лютого 2019 року, якими відповідача було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання даних вимог, але не пізніше ніж до 18 березня 2019 року або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.

Вказує, що відповідач не здійснила жодних дій для належного виконання зобов`язання і вимога щодо належного виконання зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за обома кредитними договорами відповідачем не виконана.

Зазначає, що кінцевий термін повернення кредитних коштів за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року є 10 червня 2019 року, а за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року - 09 квітня 2019 року, а направивши вимогу про погашення заборгованості, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» змінило строк виконання кредитних зобов`язань. Строки позовної давності будуть обчислюватися із закінченням пільгового періоду у 30 календарних днів з моменту направлення вимоги.

Вказує, що оскільки повідомлення-вимога датована 18 лютого 2019 року, то позовна давність починає обраховуватися з 18 березня 2019 року, тобто із закінченням пільгового періоду.

З метою захисту інтересів кредитора, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 648 від 27 березня 2020 року щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 76 519,39 грн. за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року, та виконавчий напис № 978 від 10 квітня 2020 року щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 43 911,84 грн. за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року.

Однак, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2021 року у справі № 335/10634/20 вказані виконавчі написи визнано такими, що не підлягають виконанню.

Позивач вказує, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитними договорами не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» просило суд стягнути із відповідача частину заборгованості за кредитним договором № від 09 квітня 2014 року за період з 09 березня 2016 по 09 квітня 2019 року у розмірі 55 482,06 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 32 381,08 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 07 квітня 2021 року становить 23 100,98 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», частину заборгованості кредитним договором № від 10 червня 2014 року за період з 10 березня 2016 по 10 червня 2019 року у розмірі 34 802,79 грн., яка складається: заборгованість за кредитом - 20 311, 76 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 07 квітня 2021 року становить 14 491,03 грн., та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом прийнято рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Залишилось поза увагою суду, що товариство набуло право належного кредитора до відповідача за кредитними договорами. Не враховано, що вимога про погашення кредитної заборгованості була надіслана відповідачу в межах дії кредитного договору, в результаті чого було змінено строк виконання кредитних зобов`язань. Судом не досліджено належним чином обставини справи та не обґрунтовано достатньою мірою підстави для відмови у позові. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 09 квітня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № , відповідно до положень якого остання отримала кошти у розмірі 51 112,05 грн., з яких 51 112,05 грн. надано на споживчі цілі, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

10 червня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 30 463,96 грн., яких 28 671,96 грн. надано на споживчі цілі, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

Відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору № від 09 квітня 2014 року та Кредитного договору № від 10 червня 2014 року позичальник зобов`язаний графіком платежів повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року до 09 квітня 2019 року, а за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року до 10 червня 2019 року. При цьому погашення мало відбуватись згідно зі встановленим графіком платежів.

Пунктом 3.6 Кредитного договору № від 09 квітня 2014 року та пунктом 3.3. Кредитного договору № від 10 червня 2014 року Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі.

На цій підставі 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу № 13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за спірними кредитними договорами, а саме у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року у розмірі 75 761,77 грн., та за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року у розмірі 43 477,07 грн.

В подальшому 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора за Кредитним договором № від 09 квітня 2014 року та за Кредитним договором № від 10 червня 2014 року.

З метою належного виконання зобов`язання ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 01 березня 2019 року направило ОСОБА_1 дві вимоги від 18 лютого 2019 року про необхідність погашення кредитної заборгованості на підставі ст.ст. 530, 512, 516 ЦК України, якими ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання даних вимог, але не пізніше ніж до 18 березня 2019 року або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості.

Станом на 10 червня 2019 року вимоги позивача не виконані, залишок заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» становить 90 284,85 грн.:

-за кредитним договором № від 09 квітня 2014 року, за період з 09 березня 2016 року по 09 квітня 2019 року у розмірі 55 482,06 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 32 381,08 грн., інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України, що станом на 07 квітня 2021 року становить - 23 100,98 грн.;

-за кредитним договором № , за період з 10 березня 2016 року по 10 червня 2019 року у розмірі 34 802,79 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 20 311,76 грн., інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст. 625 ЦК України, що станом на 07 квітня 2021 року становить - 14 491,03 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів вважає, що по суті доводи позивача в апеляційній скарзі зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування в даній справі строків позовної давності, оскільки, на думку заявника апеляційної скарги, перебіг позовної давності розпочався після спливу пільгового строку, наданого відповідачу вимогами від 18 лютого 2019 року.

Однак, колегія суддів відхиляє даний довід виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2021 року у справі № 335/10634/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

При вирішенні справи встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис про стягнення з позичальника боргу за кредитним договором № від 09 квітня 2014 року у сумі 76 519,39 грн. був здійснений з порушенням строків позовної давності, оскільки заборгованість розраховано за період з квітня 2014 року по січень 2020 року, що значно перевищує позовну давність. Суд визнав обґрунтованими доводи сторони позивача про те, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України і становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин.

Аналогічних висновків дійшов Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя при ухваленні судового рішення від 05 лютого 2021 року у справі № 335/10637/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При вирішенні справи встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис про стягнення з позичальника боргу за кредитним договором № від 10 червня 2014 року у сумі 43 477,07 грн. був здійснений з порушенням строків позовної давності, оскільки ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України і становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин.

Відповідно до положень статей 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, укладаючи 29 січня 2019 року Договір факторингу № 29/01/19-2, позивач ознайомився з фактичними обставинами кредитної справи відповідача і був обізнаний про строк прострочення виконання зобов`язань та можливий ризик застосування позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що могли бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2021 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 13 квітня 2022 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко