Номер провадження: 22-ц/813/8250/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І. О.
Доповідач Семиженко Г. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Склярської І.В.,

секретар Куріньова Л.С.,

розглянувши у місті Одесі у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси, ухваленого 17 серпня 2022 року під головуванням судді Кремер І.О. та складенням повного тексту 22 серпня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позову

У позові від 04 червня 2021 року позивачка просила:

-визнати квартиру АДРЕСА_1 на десятому поверсі десятиповерхового будинку загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м, кухні площею 17,1 кв.м, поєднаної з вбиральнею площею 8,6 кв.м ванної кімнати, коридору площею 11,2 кв.м, вбудованої шафи 3,2 кв.м та 1,8 кв.м, лоджії площею 4,6 кв.м, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

-поділити вказане спільне сумісне майно;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на десятому поверсі десятиповерхового будинку загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м, кухні площею 17,1 кв.м, поєднаної з вбиральнею ванної кімнати площею 8,6 кв.м, коридору площею 11,2 кв.м, вбудованих шаф 3,2 кв.м та 1,8 кв.м, лоджії площею 4,6 кв.м;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на десятому поверсі десятиповерхового будинку загальною площею 65,6 кв.м, житловою площею 19,1 кв.м, яка складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м, кухні площею 17,1 кв.м, ванної кімнати поєднаної з вбиральнею площею 8,6 кв.м, коридору площею 11,2 кв.м, вбудованих шаф 3,2 кв.м та 1,8 кв.м, лоджії площею 4,6 кв.м.

Підстави та обґрунтування позову

Посилалася на те, що в період перебування сторін у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилися донька ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 , які знаходяться на утриманні позивачки, шлюб між сторонами зареєстровано 19 січня 2018 року, шлюбні стосунки сторін не були постійними, на даний час вони втратили почуття любові та взаємної поваги, мешкають разом, проте шлюбні відносини фактично припинили, відповідач вчиняє стосовно позивачки домашнє насильство, 04 червня 2021 року позивачкою подано до Суворовського районного суду міста Одеси позовні заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Зазначає, що 22 квітня 2008 року під час перебування сторін у шлюбі ОСОБА_2 в порядку приватизації набув право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , 08 липня 2008 року таке право було зареєстровано, вважає квартиру такою, що з 13 червня 2012 року набула статусу сумісного майна подружжя відповідно до Закону України Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка та підлягає поділу на загальних підставах.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Мотиви суду першої інстанції

Суд прийшов до висновку, що спірну квартиру відповідач отримав у користування як дитина-сирота, свідоцтво про право власності на квартиру йому було видано в порядку приватизації Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 22 квітня 2008 року, у якій позивачка участі не приймала, спірна квартира є приватною власністю відповідача, так як була ним набута відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтування апеляційної скарги

Крім доводів, зазначених у позовній заяві, посилалася на те, що 16 січня 2008 року ОСОБА_2 отримав ордер на жиле приміщення № 7986 серії МР на право зайняття вказаного жилого приміщення, 19 січня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, 13 лютого 2008 року ОСОБА_2 одноособово без дружини ОСОБА_1 зареєструвався у квартирі, 29 лютого 2008 року на ім`я керівника органу приватизації ним подана заява про передачу квартири у приватну власність без зазначення членів сім`ї, вказані дії відповідача свідчать про його непорядність по відношенню до дружини та намагання вчинити дії не на користь сім`ї, фактично житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного фонду із прийняттям СК України 10 січня 2002 року було визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, такий правовий режим було продовжено у період конкретизації переліку об`єктів права спільної сумісної власності згідно Закону України Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя № 2913-VI від 11 січня 2011 року і припинено з 13 червня 2012 року прийняттям Закону України Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка № 4766-VI від 17 травня 2012 року, Закон України Про приватизацію державного житлового фонду не містить норм, які б встановлювали, що набуте згідно із цим Законом житло переходить виключно у власність того з подружжя, який брав участь у його приватизації, протилежний висновок суду вважає помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кавацюк О.В. від імені ОСОБА_2 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Процесуальні позиції учасників при апеляційному розгляді справи

Учасники справи були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, на момент проведення судового засідання від сторони позивача будь-яких заяв щодо участі у судовому засіданні не надходило, від адвоката Кавацюк О.В. від імені ОСОБА_2 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено судом, у судовому засіданні вказаний учасник справи заперечувала щодо вимоги скарги та погоджувалася з рішенням суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19 січня 2008 року укладено шлюб (а.с. 9), вони мають спільних дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-11).

Згідно наряду для дітей-сиріт № 229 Малиновської районної адміністрації від 21 грудня 2006 року ОСОБА_2 на підставі рішення Виконавчого комітету міської ради № 162 від 22 лютого 2006 року було виділено вказану у позові квартиру (а.с. 67), 16 січня 2008 року Малиновською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської Ради на його ім`я було видано ордер на житлове приміщення серії МР № 7986 на право заняття цього жилого приміщення із зазначенням складу сім`ї лише ОСОБА_2 (а.с. 68), 29 лютого 2008 року ОСОБА_2 на ім`я керівника органу приватизації міста Одеси подано заяву про передачу квартири у приватну власність відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, відповідно до якої у квартирі АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_2 та має право на житло на момент введення в дію Закону України Про приватизацію житла державного житлового фонду (а.с. 90-91).

За розпорядженням органу приватизації № 211379 Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 22 квітня 2008 року ОСОБА_2 на підставі його заяви згідно Закону України Про приватизацію державного житлового фонду було передано у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17), цим же органом цього ж дня було видано свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08 липня 2008 року (а.с. 18).

Таким чином відповідачем набуто право власності на підставі положень Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, згідно ст. 61 СК України в її редакції на той час до переліку об`єктів права спільної сумісної власності подружжя приватизоване одним із подружжя житло не входило.

Законом України Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя № 2913-VI від 11 січня 2011 року вказану статтю було доповнено ч. 5, згідно якої до спільної сумісної власності подружжя включалося житло, набуте одним із них під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, вказаний Закон набув чинності 08 лютого 2011 року та був чинним до 13 червня 2012 року, коли зазначену норму права Законом України Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка № 4766-VI від 17 травня 2012 року було виключено, а ч. 1 ст. 57 цього Кодексу було доповнено п. 4), за яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду.

Оскільки вказана у позові приватизація житлового приміщення, як реалізація відповідачем свого індивідуального права на таку приватизацію, відбулася у період, коли чинним законодавством приватизоване одним із подружжя житло не включалося до складу спільного сумісного майна, суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про відмову у задоволенні позову, доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують та не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставами для задоволення її вимог, скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 17 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2) ч. 3 ст. 389 ЦПК України, її повний текст буде складений 02 листопада 2022 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.О. Бездрабко

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська