Справа № 127/7728/21
Провадження № 22-ц/801/562/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 рокуСправа № 127/7728/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2021 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з постачання природного газу на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що взятий на себе обов`язок з надання послуги з постачання природного газу виконує належним чином та відповідно до тарифів надає споживачу вказані послуги, в той же час відповідач, як споживач таких послуг, своїх зобов`язань не виконує, у зв`язку із чим за період 11.03.2016 по 23.03.2021 в ОСОБА_2 утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 28 921,19 грн. Також, за встановлений період відповідачеві нараховані 3% річних на суму 837,00 грн., втрати від інфляції на суму 754,78 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2021 за клопотанням позивача було замінено первісного відповідача - ОСОБА_2 на належного - ОСОБА_1 (а.с. 105).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість послуги з постачання природного газу в сумі 28 921,19 грн.; 3% річних, що становить 837,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 754,78 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову.

В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд не взяв до уваги, що відповідач набула право власності на квартиру 29.02.2016, а передана квартира їй у розпорядження 01.04.2016, тому заборгованість має рахуватись за ОСОБА_1 з цієї дати, а за період до 01.04.2016 є заборгованістю попереднього власника ОСОБА_2 . Суд першої інстанції передчасно провів судове засідання без спроби з`ясування місцезнаходження представника відповідача на момент початку судового засідання, що в свою чергу позбавило відповідача висловити свою позицію у справі. Також судом досліджено лише один доказ, наданий позивачем, а саме розрахунок заборгованості, в якому відсутні відомості про показники газового лічильника, а тому у розрахунку обсяг споживання газу не відповідає дійсності.

Крім того, відповідачем до апеляційної скарги подано заяву про застосування позовної давності, в якій вказує, що позивачем пропущено трирічний строк щодо основної вимоги, так і однорічний строк щодо стягнення неустойки та пені. Тому за пропущений строк не може нараховуватись 3% річних.

На апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістомст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що ТОВ «Вінницягаз Збут» надає послуги з постачання природного газу.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Згідно із розрахунком заборгованості за послуги газопостачання, наданим ТОВ «Вінницягаз Збут», заборгованість за надані послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 (особовим рахунком № НОМЕР_1 ) становить 28 921,19 грн (а.с. 73).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 29.02.2016 ОСОБА_2 продала квартиру за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 48-49). Право власності за відповідачем було зареєстровано в установленому законом порядку 29.02.2016.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов`язку споживача здійснювати оплату за послуги постачання природнього газу та порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права із правильним застосуванням правових висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу наданих послуг з постачання природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил постачання природного газу (далі - Правила).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІ Правил постачання природного газу, побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, згідно з умовами договору.

Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем виконано свої обов`язки щодо надання послуги з постачання природного газу, разом з тим відповідачем належним чином не виконується зобов`язання щодо належної і своєчасної плати за дані послуги.

Відповідач користувалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість всупереч визначеним законом обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем за послуги з постачання природного газу.

В свою чергу відповідач факт споживання газу не заперечує також не спростувала наведений позивачем розрахунок наявної у неї заборгованості.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «Вінницягаз Збут» є обґрунтованими, оскільки відповідач в порушення своїх зобов`язань ухиляється від сплати послуг за користування природним газом, що в свою чергу є порушенням вимог ст. 526 ЦК України, пункту 22 Правил постачання природного газу.

При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до суми заборгованості нарахованої позивачем, яка Вінницьким апеляційним судом до уваги не приймається з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 19.08.2021 замінено первісного відповідача - ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . В подальшому призначено розгляд справи на 23.09.2021 та направлено ОСОБА_1 судову повістку, яку вона отримала 13.09.2021 (а.с. 116).

Крім того, представник відповідача 21.09.2021 знайомився із матеріалами справи (а.с. 114). Також приймав участь у судових засіданнях, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи та просив надати час для подання відзиву на позовну заяву. Однак у встановлений строк відповідач не скористався своїм правом - не надав відзив, а також відповідні докази в заперечення позову, хоча не був позбавлений такої можливості.

Водночас жодних заяв про застосування строку позовної давності в суді першої інстанції відповідач не заявляв, хоча не був позбавлений такої процесуальної можливості, в зв`язку з чим на стадії апеляційного розгляду справи апеляційний суд позбавлений можливості приймати відповідну заяву.

Тому заявлене в апеляційній скарзі клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності не підлягає врахуванню при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Водночас, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції провів передчасно судове засідання без спроби з`ясувати місцезнаходження представника відповідача на момент початку судового засідання, що в свою чергу позбавило відповідача висловити свою позицію у справі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи не було порушено норми права, на які посилається скаржник.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що відповідач набула право власності на квартиру 29.02.2016, а передана квартира у розпорядження 01.04.2016, тому заборгованість має рахуватись за ОСОБА_1 з цієї дати, а за період до 01.04.2016 є заборгованістю ОСОБА_2 .

Фактичних доказів на підтвердження цієї обставини відповідачем надано не було, а тому вказані доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 з 29.02.2016 придбала квартиру, а відповідно до абз.5 п.9 розділу ІІІ Правил постачання природного газ в разі заміни власності на об`єкт постачання природного газу новий власник повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднанням до договору постачання природного газу, що в супереч даним вимогам правил відповідачем не було здійснено. Тобто відбулась заміна власника об`єкта постачання природного газу, однак про дану обставину позивачеві не було відомо, тому ТОВ «Вінницягаз Збут» правомірно нарахувало споживачу заборгованість на об`єкт, який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом досліджено лише розрахунок заборгованості, в якому відсутні відомості про показники газового лічильника, а тому у розрахунку обсяг споживання газу не відповідає дійсності, є необґрунтованими, оскільки позивач не спростувала в установленому законом порядку розмір заборгованості, яка є предметом судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 лютого 2022 року відстрочено відповідачу ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи слідує, що позивачу підлягав до сплати судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

Розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 3405,00 гривень (150 % * 2270,00 грн.).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, тому їй слід сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн на користь держави.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405,00 гривень на користь держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета