Ухвала

18 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 757/68030/17-ц

провадження № 61-10023ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Андрія Петровича на постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 , Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_1 , про визнання правовідношень припиненими,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просило суд: визнати правовідношення між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 , що виникло

з договору про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків від 25 листопада 2014 року № ДФ-, припиненим

з 03 лютого 2015 року; визнати припиненою з 03 лютого 2015 року іпотеку, що виникла з нотаріально посвідченого договору іпотеки від 26 листопада 2014 року із змінами, внесеними договором про внесення змін від 26 грудня 2014 року до договору іпотеки; зобов`язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти обтяження, накладені 26 листопада 2014 року записами № 10736948 та № 10736772

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та внести записи про припинення іпотеки на нерухоме майно.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_2 , Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу, третя особа - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правовідношень припиненими задоволено частково.

Визнано правовідношення між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 , що виникли з договору № ДФ- про строковий банківський вклад

з щомісячною виплатою відсотків від 25 листопада 2014 року припиненими з 03 лютого 2015 року.

Визнано іпотеку, що виникла з договору іпотеки від 26 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. за реєстровим № 2314 із змінами, внесеними договором про внесення змін від 26 грудня 2104 року до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л. В. за реєстровим № 2647, припиненою з 03 лютого 2015 року.

Судове рішення є підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про припинення іпотеки, внесеної записами № 10736948 та № 10736772 від 26 листопада 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

Стягнуто з Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в особі Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу на користь ПАТ «Енергобанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Енергобанк» скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову

в задоволенні позову.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада

2018 року в частині задоволення позовних ПАТ «Енергобанк» скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

29 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павлишин А. П. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року (надійшла до суду 13 жовтня 2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження представник заявника просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав засобами електронного зв`язку 01 липня 2022 року, що підтверджено доказами.

Дослідивши клопотання представника заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ПАТ «Енергобанк» (позивач - юридична особа) звернулося до суду з позовом у 2017 році. При подачі позовної заяви було заявлено три позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Таким чином, заявнику (третій особі ОСОБА_1 ) необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 9 600,00 грн ((1 600,00*3)*200%=9 600,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Андрія Петровича про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити. Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Павлишину Андрію Петровичу процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павлишина Андрія Петровича на постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць