ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 635/6223/21

провадження №22-ц/818/1313/22

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря Антонович А.А.

сторони по справі:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2021 року у складі судді Бобко Т.В.

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати за ним право власності на 21/50 частин житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. та житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 83,90 кв.м., житловою площею 62 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести запис про право власності за ОСОБА_2 на 21/50 частку вказаного нерухомого майна;

- визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 04 листопада 2020 року, посвідчену нотаріусом Гаражею Н.П.;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 04 листопада 2020 року, зареєстроване в реєстрі за №3688, видане ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений нотаріусом Гаражею Н.П. 13 листопада 2020 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності на 21/50 частки житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. та житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 83,90 кв.м., житловою площею 62 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, зареєстроване за ОСОБА_3 щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради виключити запис про право власності за ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно.

Одночасно з пред`явленням позову, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 21/50 частин житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 82,30 кв м., житловою площею 47,70 кв.м. та житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 83,90 кв.м., житловою площею 62 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своєї заяви зазначив, що 13 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, який позивач просить визнати недійсним, продав, а ОСОБА_3 купила спірну частину житлового будинку. Подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Ухвала суду мотивована тим, що через ризик відчуження спірного майна на користь третіх осіб, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. При цьому, суд вважав запропонований позивачем вид забезпечення позову співмірним з заявленими позовними вимогами та не вбачав підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. Тому що будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір. За таких обставин суд дійшов висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив суд, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є необґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права. Позивач не надав доказів що існує ризик відчуження спірного майна. Заява не містить обґрунтовану ціну позову, про забезпечення якого просить заявник. Оцінка нерухомого майна позивачем не оцінювалась. Заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Суд маючи докази про тяжкий майновий стан позивача, та відсутність майна, не застосував зустрічне забезпечення. Судом не враховано що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 житловому будинку літ. «Ж-1» та надвірними будівлями літня кухна «В» та льох «Г» смт. Васищеве Харківського району присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_1 . Ця обставина та договір дарування від 09.03.1992 існування якого позивач приховав від суду, свідчать про те, що житловий будинок літ. «Ж-1» з надвірними будівлями знаходиться в окремому користуванні відповідача та не може бути частиною спадкового майна, а тому накладання арешту на це нерухоме майно є незаконним.

Не погодившись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ..

Відзив мотивовано тим що, апеляційну скаргу подано особою яка вже не є власником оспорюваного майна, оскільки ним продано його частку ще 13.11.2020 про що свідчить договір купівлі продажу майна та витяг з державного реєстру. Відповідачем вказано про відсутність доказів наявності ризику відчуження спірного майна, однак відповідачем було продано його частку вже через тиждень після отримання свідоцтва про право на спадщину. Позовна заява містить обґрунтовану ціну позову на підставі визначеної самим відповідачем при продажі його частки. Жодних клопотань про зустрічне забезпечення відповідачем не заявлялось. Таким чином підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір предметом якого є 21/50 частин житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. та житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 83,90 кв.м., житловою площею 62 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами ( надалі Будинок), що дає підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та визнав необхідним накласти арешт, в межах позовних вимог.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову, з урахуванням позовних вимог позивач просив накласти арешт на 21/50 частин Будинку посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову фактично унеможливить виконання рішення суду та позбавить ОСОБА_2 можливості відновити порушені права, оскільки спірна частина Будинку може бути незаконно відчужені, що призведе до подальшої необхідності для позивача визнавати ці правочини недійсними у судовому порядку та затягування процесу вирішення її питання в суді, що порушує його законні права та інтереси.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Зважаючи на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження спірного майна на користь третіх осіб, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву про забезпечення позову.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що при накладені арешту порушене право власності відповідача на 21/50 частин спірного житлового будинку у вигляді житлового будинку літ « Ж», літньої кухні «В» , льоху « Г», що є самостійним об`єктом права власності.

Згідно заповіту від 03.03.1992 року ОСОБА_1 є спадкоємцем 21/50 частини домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що заноситься в АДРЕСА_1 ( а.с. 9).

Даними технічного паспорта від 13.11.2007 та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 13.12.2007 вищезазначене домоволодіння складається з двох будинків А 1 та Ж 1, літньої кухні В, погрібу Г, вбиральні Д, сараю Е, вбиральні І та огорожі ( а.с. 20).

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину від 04.11.2020 ОСОБА_2 належить 21/50 частин житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 82,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. та житлового будинку літ. «Ж-1» загальною площею 83,90 кв.м., житловою площею 62 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.52).

Саме виключення будинку Ж 1 з надвірними будівлями зі складу Будинку є підставою для оспорювання договору купівлі продажу частки житлового будинку від 13.11.2020 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вищезазначене спростовує твердження апелянта про те, що арештоване майно не є спірним. Крім цього, на час вирішення питання про забезпечення позову Будинок є власністю іншого відповідача у справі ОСОБА_3 , яка ухвалу про забезпечення позову не оскаржила.

Разом з тим, судова колегія не вбачає підстав для закриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , оскільки за змістом позовної заяви позивач пред`явив до нього матеріально правові вимоги ( а.с. 43 48) і він як відповідач у справі має право на апеляційне оскарження ухвали суду про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 371, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Ю.Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

О.В. Маміна

Повний текст постанови складено 14. 02. 2022 року