Справа № 521/2071/21
Провадження № 2/496/125/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Комашко Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кульчицький О.С. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконаннювиконавчий напис №1669, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 06.10.2020 року щодо звернення стягнення за кредитним договором від 26.02.2013 року на загальну суму 50940 грн 80 коп., а також стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що в листопаді 2020 року йому стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 30.10.2020 року на підставі виконавчого напису №1669 від 06.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Секістовою Т.І. щодо стягнення грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 28.12.2020 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №63427176 та виконавчим написом від 06.10.2020 року, він дізнався, що 27.10.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. відкрито виконавче провадження №63427176 щодо виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом УМНО Секістовою Т.І. №1669 від 06.10.2020 року про звернення стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором від 26.02.2013 року на загальну суму 50940 грн 80 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13728 грн 43 коп.; прострочена заборгованість за комісією 0 грн 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 23071 грн 05 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за комісією 1979 грн 50 коп.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11611 грн 82 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0 грн 00 коп. Представник позивача вказує, що дії відповідача та третіх осіб є незаконними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства з наступних підстав. 26.02.2013 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір про відкриття банківського (карткового) поточного, депозитного рахунку та обслуговування платіжної картки №0650/015121-ZP. Жодного договору з відповідачем позивач не укладав і про те, що дане товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Інвестохіллс Веста» за договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 року не був проінформований, як і про той факт, що ТОВ «Інвестохіллс Веста» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанку» за договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА, укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк» від 28.01.2019 року. Жодної інформації про переуступку прав та обов`язків кредитора позивач не отримував, а тому у відповідності до чинного законодавства він мав право не виконувати свого обов`язку. Крім того, в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис вчинено нотаріусом на окремому бланку, а не на документах, що встановлюють заборгованість, з пропуском строку позовної давності та без перевірки факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. У виконавчому написі нотаріусом не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано грошові суми, які потрібно стягнути на користь відповідача. Також представник позивача зауважив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №78 позивач призваний у Збройні Сили України на військову службу. У період з 30.04.2018 року по 17.08.2018 року позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій і Луганській областях. За таких обставин, у відповідності до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі №521/12726/16-ц, позивачу, як військовослужбовцю, не нараховуються штрафні санкції, пеня та проценти. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без достатніх правових підстав, з грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому, з огляду на розмір заборгованості та сплив строків давності щодо вимог, з якими відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

В свою чергу, від представника ТОВ «Вердикт Капітал» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на те, що для вчинення виконавчого напису відповідачем нотаріусу були надані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне.

10.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис №1669, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. від 06.10.2020 року щодо звернення стягнення за кредитним договором від 26.02.2013 року на загальну суму 50940 грн 80 коп., вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню, оскільки будь-яких повідомлень щодо вчинення виконавчого напису та його виконання позивачем отримано не було, а вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за виконавчим написом є неправомірними з огляду на розмір заборгованості та сплив строків давності щодо вимог, з якими відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Позивач в судове засідання не з`явився, але від його представника до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи провести без їх участі, позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», а також треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судове засідання не з`явились, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та ОСОБА_1 було укладено договір банківського поточного (карткового) рахунку №0650/015121-ZP (а.с.21).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення заборгованості за кредитним договором 0650/015121- ZP від 26.02.2013 року у розмірі 50440 грн 80 коп.

06.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1669, про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 0650/015121-ZP від 26.02.2013 року. Строк платежу за кредитним договором 0650/015121- ZP від 26.02.2013 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості складає 50440 грн 80 коп., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 13728 грн 43 коп.; прострочена заборгованість за комісією становить 0 грн 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 23071 грн 05 коп.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 грн 00 коп.; строкова заборгованість за комісією становить 1979 грн 50 коп.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 11661 грн 82 коп.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0 грн 00 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача у розмірі 500 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 50940 грн 80 коп. (а.с.20).

27.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63427176 по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого напису (а.с.14-16).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 30.10.2020 року було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-19).

Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пунктах 38-43 та 47-49 постанови від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц, провадження №14-706цс19, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника та порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису.

У оскаржуваному виконавчому написі зазначено про відступлення прав вимоги за кредитним договором 0650/015121-ZP від 26.02.2013 року, укладеним ним з Первісним кредитором АТ «Укрсоцбанк», до Нового Кредитора ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відповідно до Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року, яке, в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/2 від 29.01.2019 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а ст. 514 вказаного Кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.
Згідно положень ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Приписами ч. 2 ст. 518 ЦК України встановлено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Отже, в даному випадку, приватний нотаріус перед вчиненням виконавчого напису повинен був пересвідчитися чи повідомлений належним чином боржник про заміну кредитора внаслідок правонаступництва, в результаті чого перевірити і наявність/відсутність у боржника заперечень проти вимог нового кредитора, чим встановити факт безспірності заборгованості.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачу письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги з зазначенням грошової вимоги, яка підлягала виконанню. В свою чергу, позивач зазначає, що жодної інформації про переуступку та обов`язків кредитора не отримував.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року судом, за клопотанням представника позивача, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. копію нотаріальної справи стосовно виконавчого напису №1669 від 06.10.2020 року, однак до цього часу ухвала суду нотаріусом не виконана. Доказів, які б спростовували доводи позивача в частині неотримання ним вимоги про усунення порушень договору та письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги з зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву не надано, як і не надано договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення позичальника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження №14-706цс19).

Крім того, суд приймає до уваги те, що позивач є військовослужбовцем, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 (а.с.10-11), з 30.11.2016 року призваний у Збройні Сили України на військову службу за контрактом підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 № НОМЕР_4 , в період з 30.04.2018 року по 17.08.2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, у відповідності до довідки командира №978 від 11.12.2018 року (а.с.13), а тому згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з початку дії особливого періоду, тобто з 18.03.2014 року, йому не нараховуються проценти за користування кредитом, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а тому суд не може констатувати безспірність вимог банку.

З договору банківського поточного (карткового) рахунку №0650/015121-ZP, укладеного 26.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 вбачається, що вказаний договір укладений строком на один рік з можливістю його автоматичного продовження. Таким чином, строк позовної давності почався 26.02.2014 року та закінчився 26.02.2017 року.

Перевірити те, чи продовжувався строк дії договору та взагалі поданий ТОВ «Вердикт Капітал» нотаріусу пакет документів для вчинення виконавчого напису суд позбавлений можливості, оскільки, як вже зазначалось вище, ухвала суду про витребування доказів нотаріусом не виконана.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, в матеріалах справи відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника за виконавчим написом, виникла виключно в межах строку позовної давності.

Крім того, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, що не дає можливості встановити правильність розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості, пред`явленої нотаріусу як безспірної.
Суд також приймає до уваги, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за №1669 від 06.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором, визнано незаконним та нечинним.
Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Укладення кредитного договору №0650/015121-ZP від 26.02.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 відбулося у простій письмовій формі без нотаріального оформлення договору, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття.
Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, з огляду на відсутність в матеріалах справи інформації, яка б безсумнівно вказувала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника за виконавчим написом, виникла виключно в межах строку позовної давності, а також приймаючи до уваги те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, а також щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

За змістом ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги, виданим 03.02.2021 року на підставі договору про надання правової допомоги від 12.11.2020 року, позивачу надається правова допомога адвокатом Кульчицьким О.С. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1549 від 05.09.2009 року) (а.с.26).

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, що включають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, на підтвердження яких подав до суду рахунок по договору про надання правової допомоги від 12.11.2020 року, відповідно до якого розмір наданих адвокатом послуг становить 5000 грн, які складаються з наступного: консультація 500 грн; ознайомлення з матеріалами справи 1000 грн; підготовка позовної заяви 2500 грн, підготовка клопотання про витребування нотаріальної справи 500 грн; підготовка заяви про забезпечення позову 500 грн.

Представник відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки, виходячи із середньої заробітної плати в регіоні, де працює адвокат позивача, витрати по часу, наприклад на половину робочого дня, повинні були складати 293 грн, але аж ніяк 5000 грн за справу незначної складності. Крім того вказує, що позивачем до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, у тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 5000 грн.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року по справі №755/9215/15-ц визначила, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про оплату позивачем адвокату Кульчицькому О.С. гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані суду в повному обсязі після здійснення остаточних розрахунків між ним та позивачем, однак до цього часу вказані докази до суду не надходили.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн сплаченого при подачі позову судового збору та 454 грн за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18, 512, 514, 516-518 ЦК України, ст. ст. 1, 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною 06.10.2020 року та реєстрований в реєстрі за №1669, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 0650/015121-ZP від 26.02.2013 року у розмірі 50940 грн 80 коп., таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, м. Київ, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області 29.07.2005 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 1362 грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.
Повний текст рішення складено 26.09.2022 року.

Суддя Л.О. Пендюра