УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 462/1146/16-ц

провадження № 61-9849ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сяйво», ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Залізничного районного суду м. Львова з позовом

до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобов`язати останнього звільнити самовільно зайняте приміщення холу загального користування під літ. LХІІ, площею 38,00 кв. м, на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року позовну заяву Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 , який зареєстрований у квартирі

АДРЕСА_2 , звільнити самовільно зайняте приміщення холу загального користування під літ. LХІІ, площею 38,00 кв. м,

на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення у цивільній справі № 462/1146/16-ц за нововиявленими обставинами, у якій просив суд скасувати за нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що постановою Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міськради від 07 квітня 2016 року № 211 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 ».

Вказував, що при ухваленні рішення суду 23 березня 2017 року дані обставини існували, але не були відомі ОСОБА_1 та не були повідомлені суду,

а тому за умови встановлення судом таких обставин у справі №462/1146/16-ц, суд не дійшов би до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 спірного приміщення, оскільки такі нововиявлені обставини свідчать про наявність у нього законних підстав для користування спірним приміщенням, яке належить до об`єктів права спільної сумісної власності всіх мешканців гуртожитку, відтак просив заяву задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишено в силі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року.

06 жовтня 2022 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою тавідмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року

№ 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути

на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені

в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку

з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні,

що переглядається.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року

за нововиявленими обставинами, підставою для його перегляду вказав,

що постановою Львівського апеляційного суду від 28 квітня 2022 року скасовано розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міськради від 07 квітня 2016 року № 211 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 »

Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалюючи рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року суд виходив із того,

що ОСОБА_1 самовільно, без дозвільних документів зайняв приміщення холу загального користування під літ. LХІІ, площею 38,00 кв. м, на другому поверсі гуртожитку АДРЕСА_1 .

А тому, вказана ОСОБА_1 обставина про скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міськради від 07 квітня 2016 року № 211 «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_2 »

не спростовує встановлених судом обставин про самовільне, без дозвільних документів, зайняття ОСОБА_1 приміщення холу загального користування під літ. LХІІ, площею 38,00 кв.м, на другому поверсі гуртожитку

АДРЕСА_1 , яке суд вказаним рішенням зобов`язав ОСОБА_1 звільнити.

Таким чином, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те,

що вказані заявником обставини не є нововиявленими, оскільки самі по собі

ці обставини не є істотними та не могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення від 23 березня 2017 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності

та неправильності ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 23 червня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року.

Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду

м. Львова від 23 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року у справі № 462/1146/16-ц за нововиявленими обставинами у справі

за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради

до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Сяйво», ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська