№ 201/5503/21
провадження 8/201/4/2022
УХВАЛА

11 квітня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про скасування рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення заробітної плати і середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 червня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення заробітної плати і середнього заробітку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року позовні вимоги були задоволені повністю. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року вказане рішення залишене без змін, а апеляційна скарга відповідача без задоволення. Отже, вказане рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в передбаченому законом порядку набрало законної сили.

10 січня 2022 року представник відповідача ТОВзІІ «Євробус» звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами, вважаючи такими те, що розгляд відбувся без їх участі, що свідчить, на думку заявника, про незаконність рішення суду від 23 вересня 2021 року і є основною причиною, що унеможливлює виконання вказаного рішення суду, це рішення (оскаржуване) винесено без врахування всіх її процесуальних прав, не надана можливість використати всі законні права в наданні доказів та додаткових матеріалів, а надані документи і матеріали фальсифікувалися позивачем, заявником могли бути надані докази на спростування позиції позивача, а це не прийнято до уваги і належним чином не оцінено, документи та докази позивача були не правдиві і не відповідаючі дійсності і це, на думку заявника, перешкодило суду всебічно і повно розглянути всі обставини справи, а тому і винесено не вірне рішення суду. Просили рішення від 23 вересня 2021 року скасувати, відновити провадження, розглянути їх заперечення і заяву, а нововиявлені, на її думку, обставини ведуть до задоволення їх позиції і спростування позиції позивача.

В судове засідання представник заявника не з`явився, на задоволенні заяви наполягав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином; просив заяву задовольнити. Причини неявки представника ТОВзІІ «Євробус» в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона відповідача не надавала; в судове засідання відповідач не з`явився без поважних причин і навіть не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Отже, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності заявника відповідно до ст. 429, 223 ЦПК України.

ОСОБА_1 в засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином; просив заяву відповідача залишити без задоволення і справу розглянути без його участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної особи відповідно до ст. 429, 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника, сторін, оцінивши добуті та представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заяву не обґрунтованою і не підлягаючою задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення у вказаній цивільній справі про наступне: позовну заяву задовольнити, стягнути з ТОВ з іноземними інвестиціями «Євробус» на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти: суму заробітної плати в розмірі: 95 852.24 грн. (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривни 24 копійки); суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26 лютого 2021 року по 25 липня 2021 року в розмірі: 14 615.28 гривень, а всього 110 467 грн. 52 коп., а також судовий збір 908 грн.; стягнути з відповідача ТОВзІІ «Євробус» на користь держави судовий збір в сумі 908 грн..

Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 4, 7 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 423 ЦПК).

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

У справах щодо України Європейський Суд неодноразово відзначав, що відступи від принципу правової визначеності виправдані лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справи: «Салов проти України», п. 93, «Проценко проти України», п. 26, «Кравченко проти Росії», п. 45). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення «помилки, що має фундаментальне значення для судової системи» (рішення у справі «Сутяжник» проти Росії», п. 38).

Зі змісту заяви ТОВзІІ «Євробус» та доданих до неї документів, а також з огляду на особливості вирішення справ в порядку спрощеного провадження, вбачається, що про звернення ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та коштів і його задоволення судом ТОВзІІ «Євробус» знав, надавав відзив і документи, докази на спростування позиції позивача, а тому мав можливість повідомити суду про зазначені вище обставини, які начебто унеможливлюють задоволення вимого ОСОБА_1 за його позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами передбачені ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Пунктом 2 частини 3 статті 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення, скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно п. 3 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що наведені позивачем обставини існували та були відомі на час розгляду справи, даним обставинам надано належну оцінку у процесі перегляду рішення в апеляційній інстанції, отже вказані у заяві обставини не є нововиявленими, а тому в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду належить відмовити та залишити дане судове рішення в силі.

Тому суд вважає, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року не може бути скасоване в порядку перегляду за нововиявленими обставинами. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову ТОВзІІ «Євробус» у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 23 вересня 2021 року.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню повністю.

Не може суд прийняти до уваги позицію заявника (відповідача за позовом) стосовно наполягання на заяві про перегляд судового рішення, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову якщо переглядалася постанова.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ТОВ з іноземними інвестиціями «Євробус» про скасування рішення від 23 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення заробітної плати і середнього заробітку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 258-260, 353 - 355, 423, 429 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення заробітної плати і середнього заробітку відмовити.

Ухвала набрала законної сили 11 квітня 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -