ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3645/22 Справа № 212/9179/21 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/9179/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Позовна заява мотивована тим, що 30.03.2011 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір підряду №8 про проведення робіт, а саме: монтаж теплих плиток, герметизація швів, фарбування, встановлення укосів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після закінчення робіт - 15.10.2011 року, позивач повністю розрахувався за проведені роботи.

Згідно Договору строк гарантії нормального функціонування результатом роботи сторонами погоджено на 10 років.

В перід експлуатації, в 2013 році, виявлялись недоліки у виконаній роботі, такі як відпадіння відкосів, випадіння маскуючого склою кріплень (шурупів) та розтріскування загерметизованих швів, які усували робітки відповідача. В наступні роки виявлялись схожі недоліки. Крім того, останнім часом, на поверхні «теплої плитки» почалися з`являтися цяточки, як виявилось у подальшому, у вказаних місцях відбувається руйнування верхнього захисного шару плитки. Однак, підрядники лише обіцяли усунути недоліки та все переносили час свого прибуття.

Позивач вважає, що відповідач затягує виконання своїх договірних зобов`язань в частині виконання гарантійних обов`язків в розрахунку на сплив гарантійного терміну, що фактично свідчить про небажання усувати недоліки своєї роботи та фактично ігнорує свій обов`язок, передбачений п.3.2.4 Договору про усунення виявлених недоліків роботи за власний рахунок, чим порушує умови Договору підряду №8 від 30.03.2011 року.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача витрати необхідні для усунення недоліків виконаної роботи, тобто заміну теплової плитки (термопанелей) системи «Поліфасад» іншим підрядником у сумі 461 354,40 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов незрозумілого висновку щодо недоведення позивачем, у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, правомірність заявленої вимоги про розірвання оспорюваного договору, адже таких позовних вимог він взагалі не заявляв. Зазначає, що він ставить питання щодо відшкодування збитків, завданих йому усуненням недоліків виконаної роботи із залученням третьої особи, що передбачено п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», так як відповідачка ігнорує його вимогу та на теперішній час взагалі не займається підприємницькою діяльністю. Позивач вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо неприйняття, як належного та допустимого доказу, диску із записом наявних недоліків у виконаній роботі, на яку встановлено гарантійний термін. Також, посилається на правову позицію Верховного Суду у справі №927/787/19, згідно якої визначено, що у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації) існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідачка ОСОБА_2 про причини своєї неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2011 року між ОСОБА_1 та СПД ФО ОСОБА_2 було укладено Договір підряду №8 про проведення робіт, а саме: монтаж теплих плиток, герметизація швів, фарбування, встановлення укосів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

15.10.2011 року вимоги Договору сторонами були виконані: СПД ФО ОСОБА_2 проведені роботи по утепленню фасаду будинку, ОСОБА_1 проведено оплату виконаних робіт (а.с.3-4).

06.09.2021 року ОСОБА_1 пред`явив письму претензію щодо виконання гарантійного ремонту за рахунок підрядника, відповідно до умов Договору п.п.3.2.3, 3.2.4. (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 , якою припинено підприємницьку діяльність, витрат необхідних для усунення недоліків виконаної роботи, тобто заміни теплової плитки (термопанелей) системи «Поліфасад» іншим підрядником, у сумі 461 354,40 грн., суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини щодо належного виконання Договору підряду №8 від 30 березня 2011 року.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У відповідності до ст. 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно із ст. 859 ЦК України, якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

За змістом статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

Згідно із частинами першою та третьою статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Аналогічні положення містяться і в частині третій статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Отже, споживач наділений правом вимагати від виконався (підрядника) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи у випадку виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач ОСОБА_1 , заявивши вимогу щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 , якою припинено підприємницьку діяльність, витрат необхідних для усунення недоліків виконаної роботи, тобто заміни теплової плитки (термопанелей) системи «Поліфасад» іншим підрядником, у сумі 461 354,40 грн. не довів належними та допустимими доказами факт наявності недоліків у виконаній роботі (наданій послузі).

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду у справі №927/787/19 зводиться до неправильного тлумачення цієї постанови, адже, у вказаній справі суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації) існує презумпція вини постачальника (виробника), тоді як у даній справі позивачем ОСОБА_1 взагалі не доведено наявність недоліків, які виникли протягом гарантійного строку.

Крім того, необхідно зазначити, що, відповідно до частини 4 статті 853 ЦК України, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, тобто у даному спорі сторони є рівними у обов`язку надання доказів та позиція позивача щодо покладення такого обов`язку виключно на сторону виконавця є помилковою.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов незрозумілого висновку щодо недоведення позивачем, у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, правомірність заявленої вимоги про розірвання оспорюваного договору, адже таких позовних вимог він взагалі не заявляв, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення у справі, оскільки судом розглянуто та вирішено по суті заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 витрат необхідних для усунення недоліків виконаної роботи, тобто заміни теплової плитки (термопанелей) системи «Поліфасад» іншим підрядником, у сумі 461 354,40 грн., а вказане посилання на правильність висновків суду щодо заявлених позивачем позовних вимог не впливає.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 квітня 2022 року.

Головуючий:

Судді: