Справа № 561/687/22
19 жовтня 2022 року смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Світличного Р.В.
за участю секретаря Савич Ж.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,
Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2022 року позов задоволено. Вирішено питання про розподіл документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору.

17 жовтня 2022 року від представника позивача ? адвоката Палюги В.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 35000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати.

За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Потреби у виклику учасників справи в судове засідання судне вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Зарічненського районного суду Рівненської області постановлено 12 жовтня 2022 року, представник позивача із заявою про стягнення судових витрат звернувся до суду 17 жовтня 2022 року, тобто в межах встановленого п`ятиденного строку.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги № 05-09/2022 від 05 вересня 2022 року, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 05-09/2022 від 17 жовтня 2022 року, детальний опис наданих послуг за цим договором на суму 20000,00 грн підписаний сторонами договору, договір про надання правової допомоги № 03-08/2022 від 03 серпня 2022 року, Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 03-08/2022 від 17 жовтня 2022 року, детальний опис наданих послуг за цим договором на суму 15000,00 грн підписаний сторонами договору, акт прийому передачі виконаних послуг № 1 за договором № 03-03/2022 від 17 жовтня 2022 року.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До заяви прикладено документи про оплату гонорару через ФОП ОСОБА_3 на суму 35000,00 грн.

Дослідивши надані стороною позивача докази, суд вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків понесених нею витрат на правничу допомогу в сумі 17500,00 грн за правилами ч. 9 ст. 10, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті.

Керуючись ч. 9 ст. 10, ст.ст. 12, 13, 133-142, 263-265, 270, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17500,00 грн (Сімнадцять тисяч п`ятсот гривень) понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Р.В. Світличний