Номер провадження: 22-ц/813/5994/22
Справа № 947/9470/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката позивача ОСОБА_1 Кириленка А.В.,

адвоката відповідача КП «Морська пошуково-рятувальна служба» - Поліщук І.О.,

переглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», треті особи: Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державна служба морського та річкового транспорту України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до КП «Морська пошуково-рятувальна служба», треті особи: Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державна служба морського та річкового транспорту України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ від 02.03.2021 №115-к «Про звільнення» ОСОБА_1 з посади начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба»;

- стягнути з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.03.2021 до дати винесення рішення у справі;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба» та виплати середнього заробітку за один місяць.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 з 2014 року працювала в КП «Морська пошуково-рятувальна служба». При цьому за останнім місцем роботи позивач працювала на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба», з якої 02.03.2021 наказом №115-к «Про звільнення» була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. До цього наказом від 21.04.2020 №229-к «Про звільнення» позивача вже було звільнено відповідачем з займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення 21.04.2020 відповідачем також був зазначений наказ від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба». Однак рішенням Київського районного суду м. Одеси наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 №229-к «Про звільнення» визнаний незаконним та позивача поновлено на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба», на підставі чого 30.12.2020 був виданий відповідний наказ №861-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ». Позивач зазначає, що одночасно із ознайомленням з наказом про поновлення на роботі ОСОБА_1 було вручено Попередження про наступне звільнення через два місяці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Попередження мотивоване проведеним скороченням чисельності та штату працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» у період до дати поновлення на роботі та введенням з 01.05.2020 нового штатного розпису, затвердженого наказом від 30.04.2020 №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба», згідно якого посада ОСОБА_1 у діючому штатному розписі КП «Морська пошуково-рятувальна служба» відсутня. Також позивача було ознайомлено з наказом від 30.12.2020 №885-к «Про простій», зі змісту якого вбачається, що у відповідача відсутні організаційні та технічні умови, необхідні для виконання роботи.

Позивач ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним з огляду на наступне:

1. Відповідач не виконав свого обов`язку щодо поновлення позивача на роботі у спосіб, передбачений законом, у зв`язку з чим КП «Морська пошуково-рятувальна служба» не мало законних підстав для подальшого звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

2. Поновлення на роботі згідно рішення суду від 29.12.2020 та повторне звільнення здійснено не уповноваженими на те особами КП «Морська пошуково-рятувальна служба», якими підписані накази від 30.12.2020 №861-к та від 02.03.2021 №115-к.

3. Відповідачем під час звільнення позивача не дотримано вимог статей 42, 49-1 КЗпП України. Зокрема відповідач проігнорував заяву ОСОБА_1 на переведення, відповіді по суті не надав, підвищення кваліфікації не організував та незаконно звільнив позивача.

4. Відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі та не дотримано переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу.

5. Відповідач не дотримався порядку звільнення тільки за наявності згоди профкомітету Профспілки та звільнив ОСОБА_1 з порушенням ст. 43 КЗпП України.

На підставі зазначеного ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити в повному обсязі із наведених у позовній заяві правових підстав.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача КП «Морська пошуково-рятувальна служба» посилається на те, що КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року у справі №947/12689/20 наказом від 30.12.2020 №861-к поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель. Із вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 30.12.2020 без будь-яких зауважень. 17 лютого 2020 року КП «Морська пошуково-рятувальна служба» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці КП «Морська пошуково-рятувальна служба» прийнято наказ №116-н, яким виведено із штатного розпису встановлений перелік структурних підрозділів та посад та доручено начальнику відділу управління персоналом провести переміщення або вивільнення працівників, посади яких підлягають скороченню відповідно до діючого законодавства. КП «Морська пошуково-рятувальна служба» наказом від 30.04.2020 №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 01 травня 2020 року затверджено і введено нову організаційну структуру та новий штатний розпис КП «Морська пошуково-рятувальна служба», в якому відсутній відділ з організації закупівель. У зв`язку із проведенням скорочення штату працівників, 30.12.2020 відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 надано письмове попередження про майбутнє звільнення з посади начальника відділу з організації закупівель, з яким ОСОБА_1 ознайомилась 30.12.2020 під розпис без будь-яких зауважень. Одночасно з попередженням про звільнення 30.12.2020 ОСОБА_1 було запропоновано 26 вакантних посад. В строки, зазначені у пропозиціях, позивачкою не було надано заяв (усних чи письмових) про переведення на запропоновані вакансії. Загалом відповідачем протягом періоду попередження про звільнення ОСОБА_1 (з 30.12.2020 по 02.03.2021) було запропоновано 41 вакантну посаду, але позивачка від запропонованих 40 посад відмовилась, про що складено Акт, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень. На посаду начальника плав майстерні ПБРК-02 ОСОБА_1 згоду надала, однак, не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи за професією механіка не менше 2 років.

Також представник відповідача зазначає, що доводи позивачки щодо її формального поновлення на роботі та необхідність внесення змін до штатного розпису є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Стосовно доводів ОСОБА_1 щодо підписання наказів неповноважними особами представник зазначає, що тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Доводи ОСОБА_1 , що відповідачем при звільненні не враховано її переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад, у даному випадку мало місце скорочення посади начальника відділу з організації закупівель, яка була єдиною на підприємстві. Окрім того представник відповідача зазначає, що можливість поворотного прийняття на роботу взагалі не є предметом спору у даній справі.

Представник КП «Морська пошуково-рятувальна служба» у відзиві посилається на те, що відповідач звернувся до профспілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» із обґрунтованим письмовим поданням про розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, на що було отримано повідомлення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель ОСОБА_1 , яке не відповідає вимогам ст. 43 КЗпП України, є не аргументованим та не містить правового обґрунтування незаконності звільнення позивачки.

Представник третьої особи Професійної спілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» в поясненнях щодо відзиву посилається на те, що звільнення позивача відбулось із порушенням порядку звернення до Профспілки, що передбачений ст. 43 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також представник третьої особи зазначає, що звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України здійснено за відсутності події зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників після поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба». Звільнення позивача проведено в порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки звільнення з підстав, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Окрім того представник третьої особи вказує, що недостовірними, неналежними та недопустимими є лист КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 10.10.2019 №41/580-19 та Протокол Профспілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби від 03.02.2020 №2.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього ( стаття 4 КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п. 2.1 Статуту КП «Морська пошуково-рятувальна служба» Підприємство створене з метою забезпечення сталого функціонування та подальшого розвитку національної системи пошуку і рятування на морі на виконання публічно-правових функцій держави Україна щодо здійснення операцій з пошуку і рятування людського життя на морі у відповідності з міжнародними договорами, стороною яких є Україна.

Згідно із п. 5.1.3 Статуту КП «Морська пошуково-рятувальна служба» підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом.

20 березня 2014 року позивач була прийнята на роботу до КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду начальника відділу матеріально-технічного постачання та 10 травня 2016 року звільнена із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

11 травня 2016 року ОСОБА_1 прийнята на посаду начальника відділу з організації закупівель.

17 лютого 2020 року листом №1 директору КП «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_2 від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є ОСОБА_3 , доведено до відома, що на КП «Морська пошуково-рятувальна служба» діє первинна профспілкова організація, до складу якої станом на 17.02.2020 входить позивач ОСОБА_1 .. При цьому зазначений працівник є виключно членом Профспілки працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» та не входить до будь-яких інших профспілкових організацій.

Наказом №229-к від 21 квітня 2020 року «Про звільнення» ОСОБА_1 , начальника відділу з організації закупівель, звільнено із займаної посади 21 квітня 2020 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України /т. 1 а.с. 36/.

Наказом №280-н від 30 квітня 2020 року «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 №207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих затверджено і введено в дію з 01.05.2020 організаційну структуру та штатний розпис КП «Морська пошуково-рятувальна служба» /т. 1 а.с. 127-133/.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року по справі №947/12689/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано Наказ директора КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21 квітня 2020 року №229-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу з організації закупівель КП «Морська пошуково-рятувальна служба». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель в КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21 квітня 2020 року. Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 263 011,09 грн. Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь держави судовий збір у розмірі 2 630,11 грн.. Допущено негайне виконання рішення суду в частині: поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель в КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21 квітня 2020 року, а також в частині стягнення з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 26 605,32 грн. /т. 1 а.с. 37/.

Наказом від 30 грудня 2020 року №861-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » скасовано наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21 квітня 2020 року №229-к «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель /т. 1 а.с. 38/.

Відповідно до Наказу від 30 грудня 2020 року №885-н «Про простій» у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи наказано оголосити простій не з вини працівника з 31 грудня 2020 року до видання наказу по підприємству щодо припинення простою ОСОБА_1 , начальнику відділу з організації закупівель. Під час простою працівник має перебувати вдома та в робочі дні бути постійно на телефонному зв`язку. До закінчення карантину виходити з дому у разі нагальної потреби (магазин, аптека, тощо). У разі поганого самопочуття негайно звернутися до сімейного лікаря і попередити відділ управління персоналом /т. 1 а.с. 39/.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про заплановане вивільнення та ознайомилась із попередженням, відповідно до якого у зв`язку з проведеним скороченням чисельності та штату працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» (наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба») та введенням нового штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 01.05.2020 (наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 30.04.2020 №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба») згідно якого посада ОСОБА_1 у діючому штатному розписі КП «Морська пошуково-рятувальна служба» відсутня, позивача попереджено про наступне звільнення з посади начальника відділу з організації закупівель на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 02 березня 2021 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку /т. 1 а.с. 134/.

Одночасно з Попередженням про звільнення від 30.12.2020 позивачу ОСОБА_1 було запропоновано переведення на вакантні посади /т. 1 а.с. 135-175/.

17 лютого 2021 року Професійною спілкою працівників КП «Морська пошуково-рятувальна служба» надано Повідомлення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель ОСОБА_1 /т. 2 а.с. 69-70/

01 березня 2021 року начальником відділу управління персоналом С. Терлецькою позивачу ОСОБА_1 було направлено листа, який ОСОБА_1 отримала 02 березня 2021 року /т. 1 а.с. 176/.

Вказаним листом начальник відділу управління персоналом повідомляє, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 було попереджено про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади начальника відділу з організації закупівель. Одночасно з попередженням та в подальшому ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади: 30.12.2020 26 посад, 29.01.2021 14 посад, 22.02.2021 1 посада. Враховуючи закінчення строку попередження про звільнення 02.03.2021, у разі прийняття рішення про переведення на будь-яку із запропонованих посад, ОСОБА_1 повідомляється про необхідність з`явитися до відділу управління персоналом та надати письмову заяву про переведення і підтверджуючі кваліфікацію документи. При цьому начальник відділу управління персоналом повідомляє, що у разі ненадання письмової згоди про переведення та підтверджуючих кваліфікацію документів 02.03.2021 КП «Морська пошуково-рятувальна служба» вважатиме, що ОСОБА_1 не надала згоду (відмовилась) на переведення на одну із запропонованих посад.

Наказом №137-н від 01 березня 2021 року «Про припинення простою» за підписом т.в.о. директора Р.М. Мікрух, у зв`язку із закінченням 02.03.2021 терміну попередження про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу з організації закупівель припинено простій не з вини працівника з 02.03.2021 ОСОБА_1 , начальнику відділу з організації закупівель /т. 1 а.с. 185/.

02 березня 2021 року позивачем ОСОБА_1 на ім`я директора КП «Морська пошуково-рятувальна служба» ОСОБА_2 подано заяву, якою ОСОБА_1 інформує про надання згоди на переведення на посаду начальника плав майстерні ПБРК-02, з посадовим окладом 18 414 грн /т. 1 а.с. 178/.

Згідно із Актом №1 від 02 березня 2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом Терлецькою С.С., провідним економістом з праці відділу управління персоналом ОСОБА_4 , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом ОСОБА_5 , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_6 , начальником відділу правового забезпечення ОСОБА_7 , 02 березня 2021 року ОСОБА_1 , начальник відділу з організації закупівель, надала заяву на переведення її на запропоновану вакантну посаду начальника плавмайстерні ПБРК-02. Після чого, ознайомившись з кваліфікаційними вимогами до посади начальника плавмайстерні ПБРК-02, ОСОБА_1 сама відкликала заяву з огляду на те, що її кваліфікаційні документи про освіту та стаж роботи не відповідають кваліфікаційним вимогам по запропонованій посаді начальника плавмайстерні ПБРК-02 /т. 1 а.с. 180/.

Відповідно до Акту №2 від 02 березня 2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом ОСОБА_8 , провідним економістом з праці відділу управління персоналом ОСОБА_4 , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом ОСОБА_5 , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_6 , начальником відділу правового забезпечення ОСОБА_7 , 02.03.2021 ОСОБА_1 , начальник відділу з організації закупівель, не надала ні згоду (усну або письмову), ні заяву про переведення на будь-яку із запропонованих у період з 30.12.2020 по 02.03.2021 вакантних посад КП «Морська пошуково-рятувальна служба», крім посади начальника плавмайстерні ПБРК-02. Проте ознайомившись з кваліфікаційними вимогами до запропонованої посади начальника плавмайстерні ПБРК-02 ОСОБА_1 сама відкликала заяву з огляду на те, що кваліфікаційні документи про освіту та стаж роботи ОСОБА_1 не відповідають вимогам по запропонованій посаді начальника плавмайстерні ПБРК-02, про що складений Акт №1 від 02.03.2021 /т. 1 а.с. 181/.

Згідно із Актом №3 від 02 березня 2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом Терлецькою С.С., провідним економістом з праці відділу управління персоналом ОСОБА_4 , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом ОСОБА_5 , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_6 , начальником відділу правового забезпечення Поліщук І.О., 02.03.2021 ОСОБА_1 , начальник відділу з організації закупівель, надала заяву на переведення її на запропоновану вакантну посаду начальника плавмайстерні ПБРК-02. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було надано лист начальника відділу управління персоналом Терлецької С.С, від 02.03.2021 №62/41-21, яким запропоновано надати підтверджуючі кваліфікацію документи, однак ОСОБА_1 не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи для зайняття посади начальника плавмайстерні ПБРК-02 /т. 1 а.с. 182/.

Відповідно до листа начальника відділу управління персоналом Терлецької С.С., від 02.03.2021 №62/41-21, позивачу ОСОБА_1 запропоновано надати кваліфікаційні документи щодо освіти відповідного напряму, підготовки та документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_1 стажу роботи за професією механіка не менше 2 років, оскільки у відділі управління персоналом на особовій справі ОСОБА_1 такі документи відсутні /т. 1 а.с. 183/.

Наказом від 02 березня 2021 року №115-к «Про звільнення» ОСОБА_1 , начальника відділу з організації закупівель, звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України /т. 1 а.с. 35/.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із приписами пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Порядок вивільнення працівників передбачений статтею 49-2 КЗпП України, відповідно до якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення (Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

При цьому, звільнення з підстав, передбачених ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Частинами 1-3 статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільнені працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглянувши спір, який виник між сторонами у даній справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо начебто неналежного поновлення її на роботі за рішенням суду є безпідставними.

Слід зазначити, що наказ КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 30 грудня 2020 року №861-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » не був та не є предметом даного судового спору, він є дійсним та позивачем не оскаржувався.

Процедура поновлення ОСОБА_1 на роботі жодним чином не впливає на проведену роботодавцем процедуру звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так само не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 щодо її обмеження у доступі до роботи шляхом оголошення простою на підставі наказу від 30 грудня 2020 року №885-н «Про простій», оскільки даний наказ не є предметом цього спору, внаслідок чого у суду немає підстав для оцінки законності даного наказу.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно обов`язку роботодавця внести зміни у штатний розпис при поновленні працівника на роботі за рішенням суду слід зазначити наступне.

Так, ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу з організації закупівель та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2020 року у справі №947/12689/20 визнано незаконним та скасовано Наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 №229-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу з організації закупівель казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу з організації закупівель в КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21 квітня 2020 року.

Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 263 011,09 грн.

Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь держави судовий збір у розмірі 2 630,11грн.

Отже, резолютивна частина вказаного рішення суду містить зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді, з якої вона була звільнена, на підставі чого ОСОБА_1 й була поновлена на цій же посаді наказом КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 30 грудня 2020 року №681-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

Нормами чинного законодавства України не передбачено внесення у штатний розпис посад працівників, які звільнені за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлені на роботі на підставі рішення суду. Прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису є компетенцією відповідача та є складовою права на управління діяльністю підприємством.

Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, так як вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

Підстави, законність, передумови та правильність прийняття наказу КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 17.02.2020 №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба», а також наказу від 30.04.2020 №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «Морська пошуково-рятувальна служба», яким з 01.05.2020 затверджено і введено нову організаційну структуру та новий штатний розпис, в якому відсутній відділ з організації закупівель, не є предметом спору у даній справі.

Хибними є доводи апеляційної скарги щодо можливості переведення ОСОБА_1 на іншу посаду, а також що роботодавець не виконав свого обов`язку про її працевлаштування.

Встановлено, що одночасно із попередженням про майбутнє вивільнення та в подальшому позивачу ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади: 30.12.2020 26 посад, 29.01.2021 14 посад, 22.02.2021 1 посада. При цьому 02.03.2021 року позивач подала заяву про надання згоди на переведення на посаду начальника плав майстерні ПБРК-02, однак позивач не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи за професією механіка не менше 2 років, відтак перевести позивача на вказану посаду у КП «Морська пошуково-рятувальна служба» не було можливості.

Таким чином, судова колегія погоджується із доводами суду першої інстанції, що КП «Морська пошуково-рятувальна служба» було дотримано вимоги діючого трудового законодавства, а саме: у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема скорочення штату працівників (наявність відповідного наказу №116-н від 17.02.2020 та наказу від 30.04.2020 №280-н); відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника (попередження працівника у встановлені трудовим законодавством строки, пропонування вакантних посад одночасно із попередженням про звільнення та протягом всього періоду попередження з 30.12.2020 по 02.03.2021, а саме 30.12.2020, 29.01.2021 та 22.02.2021 загалом за вказаний період позивачу запропоновано 41 вакантну посаду), позивач попереджалась за 2 місяці про наступне вивільнення, що підтверджується попередженням від 30.12.2020 та не заперечується самою позивачкою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень з боку сторони відповідача, оскільки звільнення з підстав, зазначених в п. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Усі інші доводи апеляційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені у позові, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди ОСОБА_1 із висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 01 листопада 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік