Ухвала

Іменем України

14 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 376/2334/13

провадження № 61-3320ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченка Сергія Олександровича на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішень міської ради, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 березня 2014 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що 22 жовтня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 000485 йому стало відомо, що в межах вказаного кримінального провадження слідчим СВ Сквирського ВП ГУ НП в Київській області Малишко Н. І. 13 липня 2018 року винесено постанову про призначення земельно-технічної експертизи у Київському науково-дослідному інституті судових експертиз. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 05 жовтня 2018 року № 15175/18-41, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян: ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 в межах Сквирської міської ради Сквирського району Київської області, затверджена рішенням Сквирської міської ради від 10 грудня 2009 року № 1067-36-V в частині земельних ділянок ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 , - не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 10 грудня 2009 року.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

У лютому 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко С. О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи задовольнити заяву про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України визначено, що з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 424 ЦПК України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Таким чином, встановлений пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами незалежно від поважності причин пропуску цього строку.

Суди, встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами 19 листопада 2020 року, тобто після спливу встановленого пунктом 1 частини другої статті 424 ЦПК України трирічного строку, який є присічним і не може бути поновлений, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року «Пономарьов проти України» № 3236/03, § 40).

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями 400, 409 ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченка Сергія Олександровича на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Сквирського районного суду Київської області від 25 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сквирської міської ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішень міської ради, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць