Ухвала

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 755/1789/21

провадження № 61-872ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про скасування запису про право власності на квартиру припинення права власності та визнання права власності, третя особа - Комунальне підприємство «Рожківське» в особі державного реєстратора філії Комунального підприємства «Рожківське» по місту Києву Лати Дмитра Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у вказаній вище справі, в якій просила скасувати ці судові рішення та закрити провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, який було продовжено ухвалою від 21 червня 2022 року.

Копії ухвал Верховного Суду неодноразово надсилалися ОСОБА_1 за адресою, вказаною в касаційній скарзі, проте, кореспонденція поверталася до суду в зв`язку з неврученням.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» зазначав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи.

Статтю 6 Конвенції не можна тлумачити як таку, що встановлює певну форму обслуговування судової кореспонденції. Від національних органів влади також не вимагається забезпечення бездоганного функціонування поштової системи. Тим не менш, загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу. Невручення стороні належним чином судових документів може позбавити його або її можливості захищати себе у провадженні.

У справі «Гарячий проти України» (Goryachyy v. Ukraine, заява № 43925/18) Європейський суд з прав людини вказав, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, заявницею з власної ініціативи в касаційній скарзі було зазначено свого представника ОСОБА_3 , в зв`язку з чим, з метою дотримання вимог статті 272 ЦПК України судом направлялися копії ухвал також за адресою представника ОСОБА_3 , зазначеного заявницею як її довірену особу, та кореспонденцію було отримано останнім 04 липня 2022 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням з трек-номером 712.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Станом на 04 жовтня 2022 року заявницею не було вжито заходів для виконання вимог вказаної ухвали, не продемонстровано прагнення усувати недоліки касаційної скарги у встановлений судом строк чи дізнатися про стан відомого йому судового провадження тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини, аналізуючи обставини скарги у справі «Пономарьов проти України» у рішенні від 03 квітня 2008 року виклав, зокрема, правовий висновок про те, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до вимог статей 185, 393 ЦПК України якщо недоліки касаційної скарги не було усунуто у встановлений судом строк, то касаційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Враховуючи те, що суд вжив всіх можливих дій для направлення копії ухвали Верховного Суду, проте, незважаючи на тривале перебування касаційної скарги в провадженні суду касаційної інстанції, а саме з 17 січня 2022 року, заявником не продемонстровано бажання дізнатися про стан відомого їй судового провадження та готовність усувати недоліки касаційної скарги, тому касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню особі яка її подала.

В відповідно до вимог статей 185, 393 ЦПК України якщо заявник відповідно до ухвали суду не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року повернути заявнику.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційних скарг застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко