Ухвала

24 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 454/1353/21

провадження № 61-8948ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Мартєва С. Ю.,

розглянув касаційну скаргу Приватної агрофірми «Селекціонер» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у справі за позовом Приватної агрофірми «Селекціонер» до Фермерського господарства «Юзепівка», Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Приватна агрофірма «Селекціонер» (далі - ПрА «Селекціонер») звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Юзепівка» (далі - ФГ «Юзепівка»), Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року відмовлено ПрА «Селекціонер» у задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПрА «Селекціонер» до виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови. В решті рішення суду залишено без змін.

05 вересня 2022 року ПрА «Селекціонер» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року поновлено ПрА «Селекціонер» строк на касаційне оскарження судових рішень; касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано заявнику надати суду уточнену редакцію касаційної скарги, у якій уточнити зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) та вказати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також надіслати суду копії уточненої редакції касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.

На виконання вимог указаної ухвали суду касаційної інстанції 05 жовтня 2022 року на адресу Верховного Суду надійшла квитанція про сплату ПрА «Селекціонер» судового збору за подання касаційної скарги. Однак, уточненої редакції касаційної скарги із уточненим її змістом у частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) заявником не надано.

У касаційній скарзі (принаймні, так суд розуміє зміст абзацу 2 сторінки 9 касаційної скарги) як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), проте не вказує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Верховний Суд вкотре наголошує, що зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Оскільки заявником не уточнено зміст касаційної скарги в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу оскарження судових рішень та не вказано щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, Верховний Суд вважає за можливе дійти висновку про відсутність посилання у касаційній скарзі на підставу для оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Таким чином недоліки касаційної скарги усунуто.

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц.

Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частина третя статті 411 ЦПК України); суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частина третя статті 411 ЦПК України).

Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи те, що заявником усунуто недоліки касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судового рішення, а саме, на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Сокальського районного суду Львівської області цивільну справу № 454/1353/21 за позовом Приватної агрофірми «Селекціонер» до Фермерського господарства «Юзепівка», Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. М. Ігнатенко

С. Ю. Мартєв