КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9207/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Козлова Р.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення Укрпатенту, про відмову у видачі патенту на корисну модель за заявкою № u201908606 , визнання права інтелектуальної власності на корисну модель за заявкою № u201908606 та зобов`язання внести відомості до Державного реєстру України на винаходи (корисні моделі), -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить суд скасувати Рішення Колегії Апеляційної палати Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» з Наказом, який його затвердив №83- Н/2021 від 14 червня 2021 року, та рішення Укрпатенту «Рішення про відмову у видачі патенту на винахід» за номером 15960/ЗА/20 від 16.07.2020 року на винахід за заявкою № а201908606, яке було підтверджено Рішенням Колегії Апеляційної палати та зобов`язати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» провести кваліфіковану експертизу заявки на винахід № а 2019 08606 згідно із частиною 1 статті 16 Закону про винаходи, як такої, що відповідає вимогам частини 2 статті 6 Закону про винаходи.

Зобов`язати НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, повернути судовий збір у сумі 908 грн. та стягнути з НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, на користь Державного бюджету України судові витрати.

Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 28 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ДП "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) визнав неподаною та повернув позивачу.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що висновок суду про повернення позовної заяви не ґрунтується на матеріалах справи.

Зазначає, що до позовної заяви ним додано квитанцію про сплату судового збору.

Посилається на те, що ухвала від 02 листопада 2021 року прийнята відносно документу, який не є предметом розгляду справи 757/45490/21ц, а саме корисної моделі u201908606 чи u201908607.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року та прийняти рішення за позовом до Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент), по суті питання, а саме:

скасувати Рішення Колегії Апеляційної палати Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» з Наказом, який його затвердив №83- Н/2021 від 14 червня 2021 року, та рішення Укрпатенту «Рішення про відмову у видачі патенту на винахід» за номером 15960/ЗА/20 від 16.07.2020 року на винахід за заявкою № а201908606, яке було підтверджено Рішенням Колегії Апеляційної палати та зобов`язати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» провести кваліфіковану експертизу моєї заявки на винахід № а 2019 08606 згідно частиною 1 статті 16 Закону про винаходи, як такої, що відповідає вимогам частини 2 статті 6 Закону про винаходи.

Зобов`язати НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, повернути мені судовий збір у сумі 908 грн. та стягнути з НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, на користь Державного бюджету України судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в пій і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що в серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд скасувати Рішення Колегії Апеляційної палати Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» з Наказом, який його затвердив №83- Н/2021 від 14 червня 2021 року, та рішення Укрпатенту «Рішення про відмову у видачі патенту на винахід» за номером 15960/ЗА/20 від 16.07.2020 року на винахід за заявкою № а201908606, яке було підтверджено Рішенням Колегії Апеляційної палати та зобов`язати Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» провести кваліфіковану експертизу заявки на винахід № а 2019 08606 згідно із частиною 1 статті 16 Закону про винаходи, як такої, що відповідає вимогам частини 2 статті 6 Закону про винаходи.

Зобов`язати НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, повернути судовий збір у сумі 908 грн. та стягнути з НОІВ «Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» вул. Глазунова, 1, Київ-42, 01601, на користь Державного бюджету України судові витрати (а.с.1-27).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху та запропоновано позивачу сплатити судовий збір в сумі 1 816,00 гривень за дві позовні вимоги немайнового характеру (а.с.34-35).

На виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року, ОСОБА_1 17 січня 2022 року подано відповідь на ухвалу, у якій ОСОБА_1 вказав, що судовий збір за позовом він сплатив, про що свідчить штамп Печерського суду на його екземплярі позовної заяви де відмічено, що квитанція судового збору додана до документів (а.с.38).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав невиконання вимог ухвали Печерського суду від 02 листопада 2021 року про залишення позовної заяви без руху (а.с.43-44).

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок, що вказані в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року недоліки позовної заяви не усунуті позивачем, а тому на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовну заяву слід повернути.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем додано роздруківку з банкінгу про те, що через веб-банкінг сплачено 908,00 гривень. З доданої до позовної заяви роздруківки встановлено, що статус операції: очікує обробки (а.с.29).

Ухвала Печерського районного суду від 02 листопада 2021 року мотивована тим, що позивачем в порушення вимог частини 4 статті 177 ЦПК України не додано документ, який підтверджує сплату судового збору. Так, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 гривень, оскільки у позовній заяві містяться дві самостійні вимоги немайного характеру та надати суду оригінал квитанції про оплату судового збору, чи надати документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору (а.с.34-35).

Позивачем на виконання вимог ухвали подано до суду відповідь на ухвалу, у якій вказав, що судовий збір сплачено та додано цю ж роздруківку з банкінгу.

Згідно частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, установивши, що позивач у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунув, не давав квитанцію про сплату судового збору у встановленому законом розмірі а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення цієї заяви повивачу відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано документ про оплату судового збору, який йому і повернуто разом з позовною заявою колегія суддів зазначає про таке.

У частині 1 статті 1 Закону «Про судовий збір» подано визначення судового збору.

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір входить до складу судових витрат.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи та вирішенням, а у випадках звільнення від сплати цих осіб - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини 1 статті 6 Закону «Про судовий збір»).

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, а також встановлено вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до Інструкції платіжне доручення оформлюється платником за формою згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів. Так, одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу». Реквізит «Призначення платежу» платник заповнює так, щоб надати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

У платіжному дорученні, який є документом про сплату судового збору, в розділі «Призначення платежу» мають бути зазначені відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Установлено, що у доданому позивачем документі, містяться вищевказані реквізити, проте у полі статус операції вказано "очікує обробки".

З даних виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 25 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908,00 гривень (а.с.30).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно статті 7 до Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб визначено на рівні 2 270,00 гривень.

Відповідно 0,4 розміру - 908 гривень.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 02 листопада 2021 року встановлено, що у поданій ОСОБА_1 об`єднано дві окремі вимоги немайнового характеру, а тому за подачу позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 гривень (а.с.34-35).

Всупереч вимогам ухвали від 02 листопада 2021 року позивачем не сплачено судовий збір у повному обсязі, внаслідок чого суд першої інстанції повернув позовну заяву.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України у зв`язку з невідповідністю вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України. При цьому, позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, яка відповідатиме вимогам закону.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 січня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна