Номер провадження: 22-ц/813/4981/22
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Подольної Тетяни Альбертівни в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -

в с т а н о в и в:

18 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, у якому просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 31 577,74 доларів США, а також суму сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18 березня 2015 року укладено договір позики грошових кошів в розмірі 30 658,0 доларів США, що підтверджується розпискою від 18 березня 2015 року. Відповідно до цієї розписки відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути отриману в борг суму грошових коштів у строк до 01 травня 2015 року. Позивач звертався до відповідача із вимогою про добровільну сплату боргу, втім відповідач уникає виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився неодноразово та повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Відповідач повідомлений за останнім зареєстрованим місцем проживання, тому він вважається сповіщеним належним чином.

Позивач ОСОБА_2 надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд у зв`язку із неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму боргу за договором позики в розмірі, що складає 789 481,33 (сімсот вісімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривню 33 копійки та суму сплаченого судового збору за подання цього позову в розмірі 6 890,0 гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року заява ОСОБА_1 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Подольна Тетяна Альбертівна в інтересах відповідача ОСОБА_1 просить змінити заочне рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за борговою розпискою від 18 березня 2015 року, посилаючись на те, що судом не було враховано, що 03 квітня 2015 року ОСОБА_1 повернув частину боргу у розмірі 650 дол. США, про що ОСОБА_2 склав розписку від 03 квітня 2015 року.

11 жовтня 2022 року від адвоката Подольної Т.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

12 жовтня 2022 року ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 у своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у скарзі та заяву позивача ОСОБА_2 , у якій він не заперечував проти того, що відповідачем ОСОБА_1 було повернути частину боргу в розмірі 650 дол. США, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині 5 статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 18 березня 2015 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_2 позичив відповідачу ОСОБА_1 грошову суму в розмірі, еквівалентному 30 568,0 доларів США, строком до 01 травня 2015 року. На підтвердження змісту та умов укладеного договору, а також на підтвердження факту передачі грошових коштів відповідачу останнім складено 18 березня 2015 року письмову розписку.

Таким чином, між сторонами виникло зобов`язання із договору позики, за яким боржник зобов`язався повернути позикодавцеві (позивачу) таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана.

У порушення своїх договірних зобов`язань, передбачених укладеним договором, відповідач ОСОБА_1 суму позики не повернув і на час вирішення спору судом. На претензії про добровільну сплату заборгованості в сумі еквівалентній 30 658,0 доларів США відповідач відмовляється виконати зобов`язання, що підтверджується фактом пред`явлення суду названої розписки без відмітки про повернення всієї суми боргу, а також непред`явленням відповідачем оригіналу самої розписки, що могло б свідчити про виконання ним зобов`язання.

Суд дійшов висновку, що між сторонами виникли зобов`язання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка ним отримана від позивача. Зазначений договір оформлений письмовою розпискою, складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та яка є борговим документом.

Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов`язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобов`язання із договору позики, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу за розпискою, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 30 658,0 доларів США.

При цьому, як вбачається із позовних вимог, ОСОБА_2 він просить стягнути суму заборгованості за борговою розпискою за офіційним курсом української валюти, встановленим НБУ на день ухвалення судового рішення, що складає 2 575,1234 гривень за 100 доларів США.

Стосовно частини вимог про стягнення трьох відсотків річних.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд вважає за неможливе задовольнити вказану вимогу позивача з огляду на те, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розраховується в національній валюті України гривні, проте, позивачем здійснено розрахунок 3% річних за прострочення суми боргу, який встановлений в доларах США, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, беручи до уваги правову природу вимоги про стягнення трьох процентів річних, передбачених в ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, останні підлягають сплаті виключно в національній валюті України гривні.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вважав за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовної вимоги про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи обставини справи, необхідне за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, сума заборгованості відповідача за вказаним договором позики становить 789 481,33 гривень (30 658,0*25,751234).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, постановляючи рішення, останній, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України має стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 6 890,00 гривень.

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення помилково не враховано, що 03 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_1 повернув позивачу частину боргу у розмірі 650 дол. США, про що ОСОБА_2 склав розписку від 03 квітня 2015 року (а.с. 72) та визнається позивачем ОСОБА_2 у заяві до апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, у якій він просив апеляційний суд стягнути з відповідача на його користь борг за борговою розпискою у розмірі 30 008, 00 дол. США.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що заочне рішення суду першої інстанції підлягає зміні та ухваленню нового судового рішення, яким зменшити розмір боргу за борговою розпискою від 18 березня 2015 року до 30 008,00 дол. США.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Подольної Тетяни Альбертівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року змінити та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір боргу за борговою розпискою від 18 березня 2015 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до 30 008,00 дол. США.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 28 жовтня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік