Номер провадження: 22-ц/813/3971/22
Номер справи місцевого суду: 521/1026/21
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про визнання дій незаконними, скасування незаконно нарахованої заборгованості та зобов`язання вчинити дії, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Сегеди О.М. 06 липня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 07 травня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2009 року належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 54,9 кв.м., в тому числі житловою площею 39,1 кв.м.

Позивачка зазначала, що 16 червня 2011 року за заявою КП «Теплопостачання м. Одеси» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з неї на користь КП «Теплопостачання м. Одеси» за період з 2008 року по 2010 рік заборгованості за теплову енергію у розмірі 2112,28 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2012 року судовий наказ Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року було скасовано.

Вказувала, що вона не погоджується з нарахованою за період з 2008 року по 2010 рік заборгованістю по оплаті за теплопостачання у розмірі 2112,28 грн., оскільки в даний період у її квартирі було відсутнє постачання теплової енергії у зв`язку з ремонтом труб, а тому нарахування заборгованості є незаконним.

Стверджувала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням скасувати нараховану їй заборгованість, але останній їй відмовляє.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_1 просила суд визнати дії КП «Теплопостачання м. Одеси» по нарахуванню заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 за надання послуг з централізованого опалення у період з 2008 року по грудень 2010 року у розмірі 2112,28 грн. незаконними, скасувати незаконно нараховану КП «Теплопостачання м. Одеси» заборгованість за період з 2008 року по 2010 рік за особовим рахунком № НОМЕР_1 за теплопостачання у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 2112,28 грн. та зобов`язати відповідача виключити вказану нараховану заборгованість із відомості про заборгованість з системи «ГЕРЦ».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що апелянтом надані достатні докази того, що у період з 2008 року по 2010 рік було відсутнє теплопостачання у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 07 травня 2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 серпня 2009 року (а.с.6-7,8-9).

Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_3 обладнаний системою централізованого опалення та знаходиться на балансі КП ЖКС «Черьомушки», яке є виконавцем послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій.

Відповідно до рішення Одеської міської ради №1173-V від 05 квітня 2007 року та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», КП «Теплопостачання м. Одеси» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

КП «Теплопостачання м. Одеси» є виробником та постачає теплову енергію на межу балансової приналежності магістральних і внутрішньобудинкових мереж-точку розподілу та не має повноважень для втручання в роботу внутрішньобудинкових мереж будинку, а також не несе відповідальність за розподіл теплової енергії по внутрішньобудинковим мережам будинку.

Згідно п. 2.3.7. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, точкою розподілу балансової належності для тепломережі є вентиль (трійник) біля будинку або зовнішня стіна будинку, контроль технічного стану внутрішньобудинкової системи централізованого опалення та її експлуатація входить в обов`язки організації, яка надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій.

Судом вірно встановлено, що 28 вересня 2009 року між КП «Теплопостачання м. Одеси» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також на ім`я ОСОБА_1 відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 . Вказаний договір на теперішній час не розірваний (а.с. 47).

Отже, ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг.

Згідно ст. ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року встановлено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Таким чином, згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року та Правил, споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Крім того, вказаними Правилами визначений порядок зниження оплати у випадку надання чи ненадання не в повному обсязі послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до п. п. 33, 37, 39 Правил, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі - акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії (п. п. 37, 39).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання м. Одеси» в період з 2008 року по 2010 рік з приводу не надання відповідачем належних послуг.

16 червня 2011 року за заявою КП «Теплопостачання м. Одеси» Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплопостачання м. Одеси» за період з 2008 року по 2010 рік заборгованості за теплову енергію у розмірі 2112,28 грн. (а.с. 10).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2012 року судовий наказ, виданий 16 червня 2011 року Малиновського районного суду м. Одеси було скасовано (а.с. 11).

У позовній заяві та у апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що нарахована відповідачем за період з 2008 року по 2010 рік заборгованість по оплаті за теплопостачання у розмірі 2112,28 грн. є незаконною, оскільки у вказаний період в її квартирі було відсутнє постачання теплової енергії у зв`язку із ремонтом труб, тому вказану заборгованість слід скасувати.

Колегія суддів зауважує, що позовні вимоги про визнання незаконним нарахування заборгованості за теплопостачання не відповідають способу захисту, передбаченому ст. 16 ЦК України, і оспорювання правильності нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), що є різновидом претензії, чинним законодавством як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі в разі пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів.

Саме до такого висновку прийшов 08 квітня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 462/5889/16-ц.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості. Вичерпний перелік припинення зобов`язання передбачено главою 50 ЦК України, яка не містить такої підстави, як закінчення строку позовної давності, а тому заборгованість, яка утворилася за межами строку позовної давності не підлягає перерахунку на підставі ст. ст. 257, 267 ЦК України. Враховуючи викладене, відповідач обґрунтовано обліковує по особовому рахунку позивачки заборгованість, яка утворилася в період користування позивачкою послугами.

Крім того, в процесі судового розгляду було встановлено, що відповідач після скасування ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2012 року судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року, до судових органів з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не звертався.

Ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2012 року про скасування судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року також не може бути підставою для зняття нарахувань за послуги надані КП «Теплопостачання м. Одеси».

Відповідно до ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується застосування до правовідносин, які виникли між сторонами, строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі, то судом першої інстанції вірно зазначено наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 та від 16 червня 2020 року у справі №372/266/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

За таких обставин, суд прийшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що нею надані достатні докази того, що у період з 2008 року по 2010 рік було відсутнє теплопостачання у належній позивачу квартирі АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зауважує, що апелянтом до апеляційної скарги не додано жодного належного та допустимого доказу незаконності нарахування їй у зазначений вище період заборгованості у зв`язку із ненаданням послуг.

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що відповідачем на користь ОСОБА_1 не надавались у зазначений в позовній заяві період комунальні послуги щодо постачання теплової енергії, у зв`язку із чим у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе