Справа № 454/1366/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу у позовній заяві вказавши, що одружився з нею 20.01.2012 року.

За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подружнє життя у сторін не склалося.

Через різні погляди на життя між ними часто виникали непорозуміння, які призвели до припинення подружніх відносин.

Вказує, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть.

Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати.

Сторонам надавався термін на примирення.

Позивач надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, заяву про розгляд справи у її відсутності та відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб встановлено, що 20.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівській області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №9.

У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом установлено, що наданий сторонам термін на примирення не сприяв збереженню їх сім`ї, вони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї. Зберігати сім`ю позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам.

Разом з цим, щодо прохання позивача після розірвання шлюбу встановити фактичне місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з відповідачкою, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд наділений повноваженнями щодо визначення місця проживання дитини, яка не досягла чотирнадцятирічного віку за наявності між батьками спору.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Позивачем не зазначено про існування спору з приводу визначення місця проживання неповнолітнього сина.

В позові позивач зазначає про те, що після розірвання шлюбу син буде проживати з відповідачкою.

ОСОБА_1 надано лише копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак до позовної заяви не долучено жодних доказів про те, що неповнолітня дитина проживає разом з відповідачкою та між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини.

За змістом ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Батько чи мати не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, у разі наявності спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін.

Спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін немає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної вимоги про встановлення фактичного місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з відповідачкою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 20 січня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівській області, актовий запис №9 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: с.Шпиколоси Червоноградського району Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина