Справа: 164/1779/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,43 га, яка розташована на території Новорудської сільської ради Маневицького району Волинської області. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом догляду за будинком та веденням спільного господарства, проте не встигла оформити своїх спадкових прав і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Від імені ОСОБА_3 30 квітня 1997 року був посвідчений заповіт, згідно якого житловий будинок заповіла дочці ОСОБА_1 . Коли позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, проте отримала відмову у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно. Зважаючи на викладене просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,5500 га, яка належала ОСОБА_3 та земельну ділянку, площею 0,4300 га, яка належала ОСОБА_2

15 березня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га, яка належить ОСОБА_3 згідно рішення Новорудської сільської ради Маневицького району від 31 грудня 1993 року № 16/3, та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,43 га, яка належить ОСОБА_2 згідно рішення Новорудської сільської ради Маневицького району від 31 грудня 1993 року № 16/3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно рішення сесії Новорудської сільської ради Маневицького району № 16/3 від 31 грудня 1993 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,43 га (а.с. 32).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_3 шляхом догляду за будинком та обробітком земельної ділянки, проте не встигла оформити своїх спадкових прав і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. За життя ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га, згідно рішення сесії Новорудської сільської ради Маневицького району № 16/3 від 31 грудня 1993 року. 30 квітня 1997 року від імені спадкодавця було посвідчено заповіт на ім`я дочки ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Іншими спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 7, 8, 31).

Із заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчених нотаріально, вбачається, що від спадщини, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , вони відмовляються. Питання про продовження строку, встановленого для прийняття спадщини, не звертались та звертатись не будуть (а.с. 27, 28).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що батько позивача ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 34-35).

За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому (ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 ЦК України).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За нормами ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 975/02-31 від 04 листопада 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: земельну ділянку, площею 0,55 га, яка розташована на території Новорудської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області та земельну ділянку, площею 0,43 га, що належала матері спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_3 (а.с. 17).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 160/01-16 від 24 березня 2022 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа № 427 за 2021 рік. 04 листопада 2021 року з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась ОСОБА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с. 43-45).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 77, 81, 200, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 1216, 1217, 1225, 1261, 1268, 1270, 1273, 1274,1296 ЦК України, ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га, яка належала ОСОБА_3 згідно рішення Новорудської сільської ради Маневицького району від 31 грудня 1993 року № 16/3.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,55 га, яка належала ОСОБА_2 згідно рішення Новорудської сільської ради Маневицького району від 31 грудня 1993 року № 16/3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Маневицька селищна рада, адреса: 44601, смт. Маневичі Волинська область, вул. Незалежності, 30.

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2022 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська