П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2022 року місто Київ

справа № 754/1043/22

провадження №22-ц/824/9148/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Желепи О.В., Поливач Л.Д., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану адвокатом Зеленою Наталією Юріївною,

на додаткове рішення Деснянського районного суду м.Києва від 1 липня 2022року, ухвалене у складі судді Скрипка О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15 червня 2022 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 19632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості а кредитом в розмірі 458446,69 грн.. Стягнуто з АТ «Альф-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,60 грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 1 липня 2022 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21500 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням представник АТ «Альфа-Банк адвокат Зелена Н.Ю. подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення заяву про ухвалення додаткового рішення. В апеляційній скарзі зазначає, що банк не погоджується з додатковим рішенням , вважає рішння незаконним, прийнятим при невірному застосуванні судом норм матеріального права та порушенні норм процесуального права. Якщо зважати на складність справи, то стає очевидним, що винагорода у розмірі 21500 грн. є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою що дійсно не відповідає складності справи. З наданого позивачем акта приймання-передачі наданих послуг вбачається, що такі послуги, як розроблення, структуризація та складання позовної заяви, подання її на підпису клієнту, виготовлення копій позовних матеріалів, направлення документів до суду для скасування рішення надавались загальною тривалістю 7 годин, однак з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на трьох сторінках, до суду подано незначну кількість копій документів, що також свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу загальною тривалістю 30 годин є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

В судове засідання представник третіх осіб не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» - Пересунько С.С. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голяр І.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін. При цьому суд вбачав співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Проте повністю з такими висновками погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді; ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову; а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.134 ЦПК України; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України Проте, у ч.3 ст.141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.3 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями ч.ч.4,5 ст.141 ЦПК України.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст.137 ЦПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.3,4,5 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої увалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.3,4,5 ст.141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно сказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 11 листопада 201 року у справі № 873/137/21).

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «East/ West Allianc Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та АБ «Голяр і партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 0101/1722, відповідно до розділу 1 якого позивачу надавались юридичні послуги з захисту, забезпечення реалізації прав, інтересів та представництво позивача у підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, в місцевих судах всіх юрисдикцій, апеляційних судах. Верховному Суді, перед фізичними та юридичними особами з питань, пов`язаних з визнанням виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 19632 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» грошових коштів в сумі 458446,69 грн., таким, що не підлягає виконанню

Відповідно до п.п.4.2, 4.3, 4.4 обчислення вартості правничої допомоги поза судовим засіданням здійснюється з розрахунку вартості години роботи в розмірі 2000 грн.. Вартість участі в судовому засіданні або прибуття адвоката на призначене судове засідання (в тому числі попереднє) в розмірі 2500 грн., незалежно від тривалості такого засідання та незалежно від того, чи відбулося таке засідання.

Оплата правничої допомоги здійснюється замовником протягом 30 календарних днів з дати набрання рішенням законної сили по суті або на інших умовах, погоджених сторонами в акті наданих послуг чи інших додатках до цього договору.

Загальна вартість наданих послуг становить 21500 грн. На підтвердження обсягу виконаних робіт та розміру вартості наданих послуг 15 червня 2022 року ОСОБА_1 на адвокатом Голяр І.С. складено та підписано акт наданих послуг № 1 до договору. Також вказаним актом сторони також погодили, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 календарних днів з дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 754/1043/22.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та доведеності наданих адвокатом позивачу послуг, суд першої інстанції не звернув увагу, що адвокат Голяр І.С. участі в судових засіданнях не приймав, доказів на підтвердження прибуття на призначене судове засідання не надав.

Крім того, окремо слід зазначити, що виокремлення адвокатом «вивчення документів, наданих позивачем та збирання доказів: пошук постанов виконавчого провадження № ВП60203652 судової практики, судових рішень, в тому числі щодо діяльності приватного нотаріуса Хари Н.С., а також листів Міністерства юстиції України для обґрунтування позовної заяви» як самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованими та охоплюються діями адвоката з юридичної консультації позивача та складання позовної заяви (аналіз документів, які стосуються правовідносин, формування правової позиції позивача, написання позовної заяви, формування додатків в 4-х примірниках, та відправлення поштою позовної заяви з копіями документів на адресу суду), а тому визначення оплати на суму 2000 грн. є неспівмірними із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу є помилковим, сума, яку стягнув суд першої інстанції, має бути зменшена на вартість послуги з «участі в судовому засіданні або прибуття адвоката на призначене судове засідання (в тому числі попереднє) вартістю 2500 грн. та послуги з ««вивчення документів, наданих позивачем та збирання доказів: пошук постанов виконавчого провадження № ВП60203652 судової практики, судових рішень, в тому числі щодо діяльності приватного нотаріуса Хари Н.С., а також листів Міністерства юстиції України для обґрунтування позовної заяви» вартістю 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану адвокатом Зеленою Наталією Юріївною, задовольнити частково.

Додаткове рішення Деснянського районного суду м.Києва від 1 липня 2022 року змінити, зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на користь ОСОБА_1 з 21500 грн. до 17000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 3 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.В. Желепа

Л.Д. Поливач