Ухвала

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 751/11211/16-ц

провадження № 61-15452св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «МетаБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанції,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» (далі -

ПАТ «МетаБанк»), назву якого змінено на Акціонерне товариство «МетаБанк» (далі - АТ «МетаБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 26 листопада 2007 року Акціонерний

банк «Металург» (далі - АБ «Металург»), правонаступником якого

є ПАТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит на придбання нерухомого майна

у розмірі 195 075 дол. США на строк 240 місяців - до 26 листопада

2027 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних та взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредитних платежів щомісячно у період з 01 до 26 числа кожного місяця.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, АБ «Металург»

і ОСОБА_2 уклали договір поруки від 26 листопада 2007 року, за яким останній поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку: зобов`язався погасити борг, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконувала, погашення кредитних платежів не здійснювала, внаслідок чого станом

на 02 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 181 492,90 дол. США. Направлене на адресу відповідачів 02 листопада 2016 року повідомлення про дострокове погашення кредиту останні не виконали.

На підставі викладеного ПАТ «МетаБанк» просило стягнути солідарно

з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором

від 26 листопада 2007 року у розмірі 181 492,90 дол. США, що в еквіваленті згідно з курсом Національного банку України (далі - НБУ), встановленому

на 02 грудня 2016 року, дорівнює 4 653 152,93 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим кредитом - 164 603,31 дол. США, що еквівалентно 4 220 134,06 грн; заборгованості за простроченими

відсотками - 11 855,50 дол. США, що еквівалентно 303 953,79 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 1 132,57 дол. США, що еквівалентно 29 037,57 грн; штрафу за невиконання зобов`язань - 3 901,52 дол. США, що еквівалентно 100 027,99 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 січня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь

ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 листопада 2007 року в розмірі 176 458,81 дол. США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ, встановленому на 02 грудня 2016 року, складає 4 524 087,85 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим кредитом - 164 603,31 дол. США, що еквівалентно 4 220 134,06 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 11 855,50 дол. США, що еквівалентно 303 953,79 грн;

та 129 065,09 грн, що складається з: пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 29 037,10 грн, штрафу за невиконання зобов`язань - 100 027,99 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» судовий збір у розмірі 69 797,30 грн - по 34 898,65 грн з кожного.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 січня 2020 року визнано неподаною та повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції повернуто заявнику задля припинення зловживання ним правом на апеляційне оскарження. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф

у розмірі 450 грн.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 07 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 січня 2020 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року заяву ОСОБА_2 , подану його адвокатом Бовкуном В. І., про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 січня 2020 року прийнято до спільного розгляду із зазначеною апеляційною скаргою.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , задоволено частково.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 січня

2020 року скасовано.

Позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «МетаБанк» прострочену заборгованість за кредитним договором від 26 листопада

2007 року в розмірі 12 147,24 дол. США, що складається з: 1 605,89 дол.

США - простроченої заборгованості за кредитом; 9 408,78 дол. США - простроченої заборгованості за відсотками; 1 132,57 дол. США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «МетаБанк»

у відшкодування судового збору за розгляд справи судом першої інстанції по 2 435,92 грн з кожного.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року касаційні скарги

АТ «МетаБанк» та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року залишено без змін.

Короткий зміст та доводи заяви про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій

28 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява

ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, в якому останній просить стягнути з АТ «МетаБанк» судові витрати на зальну суму 25 401,85 дол. США, які поніс у зв`язку з розглядом справи судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з наданням адвокатським об`єднанням «БМ Лігал Партнерс» правової допомоги в судах апеляційної та касаційної інстанцій ОСОБА_2 надано рахунок на оплату послуг у розмірі

25 401,85 дол. США, тому ці кошти повинні бути компенсовані за рахунок позивача. Вказував, що розмір понесених витрат є співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на виконання відповідних робіт, їх обсягом та участі адвоката у двох судових засіданнях. Зазначав, що розмір понесених витрат підтверджується: договором про надання правової допомоги від 26 березня 2021 року

№ 01/2021-а, додатковими угодами від 26 березня 2021 року № 1,

від 16 листопада 2021 року № 3, актами приймання передачі наданих послуг від 13 серпня 2021 року, від 15 листопада 2021 року, від 22 вересня

2022 року, рахунком від 22 вересня 2022 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо адвокатського об`єднання, ордером адвоката, свідоцтвами про право на заняття адвокатською діяльністю від 28 вересня 2018 року № 000510,

від 22 березня 2019 року № 000650.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі,

витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої

статті 133 ЦПК України).

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону

у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі

№ 922/445/129 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову,

а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями

в судовому процесі.

За статтею 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18).

Сторона у справі має право подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу до прийняття касаційною інстанцією постанови по суті справи (додаткова постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 911/1803/17).

У заяві, яка була одержана Верховним Судом після прийняття ним постанови по суті заявлених у справі вимог за результатами розгляду касаційних скарг банку та поручителя, ОСОБА_2 вперше просив здійснити відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі

№ 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів,

а в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді касаційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду

від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18).

У разі, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення судом касаційної інстанції постанови у справі за результатами розгляду касаційної скарги, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність поданої заяви (клопотання) до прийняття судом касаційної інстанції постанови у справі (ухвала Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16).

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу,

а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

ОСОБА_2 не подавав до судів апеляційної та касаційної інстанцій попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, а його заява про стягнення таких витрат надійшла до Верховного Суду вже після ухвалення постанови у справі за результатами розгляду поданих касаційних скарг.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом цієї справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 640/16818/18 та ухвалах від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20, від 22 грудня

2021 року у справі № 640/16818/18.

Крім цього, касаційний суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський

суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі

статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року

у справі № 751/3840/15-ц, викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені

у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу,

а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц.

Водночас до заяви про стягнення витрат на правову допомогу не було надано розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Керуючись статтями 141, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в судах апеляційної та касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Ігнатенко

Судді: С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук