Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6213/19 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І.Г.
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/6213/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, у якому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним та за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.05.1985 по 08.04.2015 рік. Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08.04.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі вони придбали квартиру АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 03.02.1996 року. Ринкова вартість квартири, станом на 23.04.2019 складала 67 500,00 грн. ОСОБА_2 зазначав, що на час звернення до суду з даним позовом він у квартирі не проживає, а тому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 921 грн судового збору.

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами. Заява мотивована тим, що 13 жовтня 2021 року під час спілкування з фахівцем у галузі права, в тому числі з приводу постановлення судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій рішень по даній цивільній справі, обставин їх прийняття, участі в ній безпосередньо представника позивача, а головне причини фактичної відсутності самого позивача ОСОБА_2 , пов`язаної з його хворобою (перенесений ішемічний інсульт (інфаркт мозку) - гостре порушення мозкового кровообігу), останній висловив сумніви в усвідомленому прийнятті ним рішення щодо подання позовної заяви про поділ майна подружжя, назвавши це відсутністю у нього цивільної процесуальної дієздатності. Крім того, з його слів, заявнику стало відомо, що наслідком подання позову особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності є залишення його без розгляду, а також те, що встановити наявність (відсутність) цивільної процесуальної дієздатності у даному випадку можливо проведенням судово-психіатричної експертизи, яка може бути проведена у т.ч. і на підставі відповідних медичних документів. Зазначала, що у 2014 доставляла колишнього чоловіка ОСОБА_2 в Житомирську обласну лікарню, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, де проводили його обстеження, встановлювали діагноз та призначали лікування. Звернувшись до вказаного лікувального закладу 15.10.2021 з заявою (копія додається, оригінал наявний у заявника), 18.10.2021 отримала виписку з медичної картки стаціонарного хворого №8025 (копія додається, оригінал наявний у заявника), а також консультацію лікаря з приводу психічного стану ОСОБА_2 після перенесеного ішемічного інсульту (інфаркту мозку) - гострого порушення мозкового кровообігу. З її слів інтелектуально-мнестичні розлади - це розлади психіки деградуючого типу з ураженням (або без нього) клітин головного мозку з порушеннями в області пам`яті. Інтелектуально- мнестичні розлади включають в себе такі види захворювань як корсаковский синдром, деменції разгного генезу, психоорганічний синдром, олігофренію. Інтелекутально- мнестичні розлади проявляються як стійке зниження розумових можливостей людини. Розвивається придбане слабоумство через прогресуючий параліч, атрофічні процеси в оболонці головного мозку, при епілепсії, при злоякісних формах шизофренії, при травмах головного мозку, при атеросклеротичних або церебральних формах гіпертонічної хвороби. Встановлений діагноз «виражені інтелектуально-мнестичні розлади» свідчить про відсутність у ОСОБА_2 цивільної процесуальної дієздатності. Такий діагноз, а також те, що ОСОБА_2 жодного разу не пред`являв до мене будь-яких претензій з приводу поділу майна, починаючи з моменту коли ми фактично не проживали однією сім`єю (1998 року), переконали остаточно в тому, що він на момент подання позову про поділ майна не мав цивільної процесуальної дієздатності та стало зрозуміло чому він не був особисто присутнім на судових засіданнях. Вказана обставина є істотною, вона існувала на час розгляду справи, не могла бути відома заявнику, входить до предмета доказування у справі та впливає на висновки суду про права та обов`язки учасників справи, а також відповідає підставам для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, визначеними п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України. Розглянувши заяву, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України).

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, тобто ті, що взагалі не були предметом розгляду у цивільній справі.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 623/1327/16-ц (провадження № 61?18036св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 761/36608/14-ц (провадження № 61?1780св20).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалася на відсутність цивільної процесуальної дієздатності позивача ОСОБА_2 на період пред`явлення позову та укладення угоди з адвокатом, оскільки вона пригадала, що в 2014 році доставляла колишнього чоловіка ОСОБА_2 в Житомирську обласну лікарню, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, де проводили його обстеження, встановлювали діагноз та призначали лікування.

Так, заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 . Розірвано шлюб, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 25 травня 1985 року.

До позовної заяви про поділ майна подружжя ОСОБА_2 додав копію довідки до акта огляду МСЕК.

Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААБ №664892 від 18 лютого 2014 року ОСОБА_2 встановлена перша група інвалідності з 13 лютого 2014 року, безтерміново. За висновком МСЕК ОСОБА_2 потребує сторонньої допомоги.

Відповідачка ОСОБА_1 подавала відзив на позовну заяву про поділ майна подружжя, приймала участь у судових засіданнях, як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції. Окрім того, її інтереси в судових установах представляв адвокат Могильницький В.Ю.

Відтак, на час розгляду справи про розірвання шлюбу та справи про поділ майна подружжя ОСОБА_1 було відомо про хворобу ОСОБА_2 та стан його здоров`я.

За таких обставин ОСОБА_1 під час розгляду справи про поділ майна подружжя мала можливість поставити питання про витребування медичної документації та проведення судово-психіатричної експертизи, подавши ці докази як суду першої інстанції, так і апеляційній інстанції.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 429 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 423- 429 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року відмовити.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді