27.10.2022 Справа № 756/9662/22
Справа № 756/9662/22
Провадження № 2-о/756/425/22
У Х В А Л А

27 жовтня 2022 року суддя Оболонськогго районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження,

У С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Корнієнко А.А., звернулися до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Харцизьк, Донецька область, Україна.

Ознайомившись з заявою та доданими до неї документами суддя приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення закріплений у розділі ІV ЦПК України.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

До відкриття провадження у справі суддя після одержання заяви з`ясовує, чи відповідає заява вимогам, встановленим ст. 318 ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись 25.10.2022 з вказаною заявою до Оболонського районного суду м. Києва, представник заявників - адвокат Корнієнко А.А. зазначає, що заявники не звертались з такою заявою до іншого суду.

Разом з тим, під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі судом з відкритих джерел - офіційного веб-порталу Судова влада України, Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланнями: https://reestr.court.gov.ua/Review/106018115; https://court.gov.ua/fair/sud1013, було встановлено, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області (головуючий - суддя Кравчук Ю.В.) перебуває цивільна справа №367/3154/22 за заявою Корнієнка Андрія Андрійовича , подана в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території. Вказану заяву ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.08.2022 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Станом на день звернення з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території до Оболонського районного суду м. Києва та під час вирішення питання про відкриття провадження у справі Ірпінським міським судом Київської області не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі за заявою Корнієнка А.А. , поданою в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, а також не прийнято рішення про повернення вказаної заяви або залишення її без розгляду.

Суд зауважує, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п.п.2, 11 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п.1 ч.2 ст.43 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

При цьому, складовими принципу добросовісності у цивільному судочинстві є: 1) заборона зловживання процесуальними правами; 2) вимога добросовісного виконання процесуальних обов`язків; 3) заборона суперечливої поведінки сторін або правило процесуального естопелю; 4) заборона чинити інші протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя (наприклад, введення суду в оману, використання втрачених процесуальних правомочностей тощо).

Разом з тим, представник заявників, усупереч вимогам ст.ст. 2, 185 ЦПК України, замість того, щоб діяти відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства, звернувся з тими самими вимогами до іншого суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, керуючись приписами ч. 3 ст. 44 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що такі дії представника заявників є зловживанням процесуальними правами, що має певні ознаки маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями, з огляду на те, що заявники або особи, що діють від їхнього імені, згідно зі ст. 317 ЦПК України, вправі звернутися з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявників, у зв`язку з чим вказана заява підлягає поверненню представнику заявників.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 44, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження - повернути представнику заявників.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха