Провадження № 6/761/1155/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Решти Д.О.,

державного виконавця Лагоднюк І.О.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Лагоднюк І.О. про розшук боржника,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Лагоднюк І.О. про оголошення в розшук боржника ОСОБА_2 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні в Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві знаходиться виконавче провадження № 69733241 з примусового виконання виконавчого листа №755/18201/16-ц, виданого Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 131 540,13 грн.

29.08.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

У ході здійснення виконавчих дій було встановлено, що боржник не проживає за вказаною у виконавчому листі адресою, а також за адресою належному йому майна, тому на момент подання клопотання місце проживання ОСОБА_2 не відомо.

Наразі існує заборгованість зі сплати боржником боргу в розмірі 103 540,14 грн., однак стягнути вказану заборгованість не виявляється можливим, оскільки відсутня інформація про фактичне місце знаходження (проживання ) боржника.

У судове засідання державний виконавець прибув, підтримав подання та просив його задовольнити.

Заінтересована особа у судовому засідання просила подання задовольнити, оголосивши боржника ОСОБА_2 у розшук, з метою забезпечення належного виконання судового рішення та стягнення з боржника та його користь заборгованість. Також, зазначив, що адреса проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 є юридичною адресою місцезнаходження Служби зовнішньої розвідки України, а тому боржник не може там проживати.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши учасників судового засідання, судом встановлено, що державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою встановлення місця перебування боржника, а тому подання про оголошення розшуку боржника є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №69733241 з примусового виконання виконавчого листа №755/18201/16-ц, виданого 06.01.2017 року Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості в розмірі 131 540,13 грн., з яких 129 500 грн. - сума основного боргу, 1859, 13 грн. - пеня, 181 грн. - 3% річних.

Як убачається з матеріалів подання, державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лагоднюк І.О. було вчинено наступні виконавчі дії, зокрема, винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.08.2022 року, про арешт майна боржника від 29.08.2022 року, про проведення виконавчих дій від 06.09.2022, виклик державного виконавця від 06.09.2022, направлено запити до ДФС України, МВС України.

Кореспонденція, яка направлялася на адресу вказану у виконавчому листі повернулася до Шевченківського ВДВС у м.Києві без вручення боржнику з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно змісту акта державного виконавця від 14.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , яка вказана у виконавчому листі, відсутній.

Матеріали справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, зі змісту якого вбачається, що боржнику належить на праві спільної часткової власності 1/5 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, в результаті вчинення виконавчих дій встановлено, що боржник за вказаною вище адресою відсутній.

Згідно доручення про проведення виконавчих дій від 06.09.2022 Ніжинському ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) було доручено провести виконавчі дії щодо опису та арешту квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вказаного доручення головним державним виконавцем Ніжинського відділу державної виконавчої служби Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Пархоменком Є.О. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 23.09.2022.

Досліджені матеріали подання державного виконавця засвідчують ту обставину, що місце перебування боржника наразі не встановлено, що є перешкодою для належного виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27цього Закону.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого Міністерством Юстиції України від 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Півень проти України» від 29.06.2004 року вбачається, що відповідно до українського законодавства саме на державній виконавчій службі лежить обов`язок належно, у повному обсязі і без затримок виконувати рішення суду, що передбачає вжиття всіх необхідних заходів, які передбачені законом і повинні привести до виконання рішення. Неможливість для заявниці домогтися виконання рішень, що вступили в законну силу є втручанням у її право на майно.

Враховуючи, що на даний час державним виконавцем вчинені необхідні дії, що давали б можливість розшукати боржника, рішення суду залишається не виконаним протягом тривалого часу, суд вважає, що наразі наявні підстави для оголошення боржника в розшук.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 438 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Лагоднюк І.О. про розшук боржника - задовольнити.

Оголосити у розшук боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Шевченківського управління поліції Головного управління національної поліції м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 31.10.2022 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА