Справа № 214/4523/22
2-н/214/1052/22
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у видачі судового наказу

26 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» Колісник Л.В. звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2019 року по 31 серпня 2021 року в сумі 9 276 грн. 70 коп., 3% річних 24 грн. 69 коп., інфляційні втрати 26 грн. 95 коп., а також 227 грн. 00 коп. судового збору.

22 вересня 2022 року на запит суду в порядку ч.5 ст.165 ЦПК України надійшли відомості з органу реєстрації місця проживання про зареєстроване місце проживання боржника, згідно з якими ОСОБА_1 знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 з 29 грудня 2015 року у зв`язку зі смертю.

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

У розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст.186 ЦПК України, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, які звернулися із заявою або до яких пред`явлено вимоги, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.2 ст.42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Згідно ч.4 ст.24 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі або вирішення питання про видачу судового наказу. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст.55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася. Процесуальне правонаступництво боржника у справах наказного провадження в силу його специфіки та характеру не передбачене.

Оскільки пред`явлення вимог до померлої особи, цивільна правоздатність якої на момент вирішення питання про видачу судового наказу припинена, виключає можливість видачі такого наказу, в той час як вимоги, які заявляє представник заявника, стосуються стягнення заборгованості, яка утворилась за спожиту електроенергію за період вже після смерті ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що за таких обставин у видачі судового наказу за вимогою ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» слід відмовити на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 не позбавляє заявника права пред`явити вимоги до фактичних споживачів та/або спадкоємців/власників, яким належить житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де обліковується заборгованість.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.13, 19, 160, 161, 165, 166, 352, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовити на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 26 вересня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко