Справа № 740/2653/22
Провадження № 2/740/856/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі головуючого - судді Карпуся І.М.

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

представника позивача адвоката Олексюк Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Позивач через представника - адвоката Олексюк Є.А. звернулася до суду з позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позов аргументує тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2012 розірвано шлюб з відповідачем.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2018 у зв"язку із народженням у відповідача другої дитини вiд іншого шлюбу зменшено розмір аліментів, стягнутих з відповідача на їх дочку ОСОБА_3 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

На цей час розмір алiментiв є значно меншим необхідного, оскільки дитині необхідно створювати та пiдтримувати належні умови для життя для всебічного та повного розвитку -забезпечувати продуктами харчування, купувати новий якісний одяг та взуття, інші необхiдні речі, оплачувати додатковий освітній розвиток та позашкільні заняття. Тому аліменти у розмірі 1/6 частини вiд доходів відповідача є недостатніми для покриття половини витрат, якi щомісячно потребує дитина для розвитку здібностей та талантів, відвідування позашкільних закладів за вподобанням для надання можливості розкрити потенціали дитини.

З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, зазначає, що зміна сімейного стану відповідача, а саме народження другої дитини вiд іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

У зв`язку з досягненням дитини вiдповідача трирічного віку та закінченням у дружини відповідача НОМЕР_1 по догляду за дитиною, вона має право на збільшення розміру алiментiв на утримання їх спільної дочки.

Ухвалою від 12.09.2022 провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Наголошує, що позовні вимоги не мотивовані зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Дорослішання його дитини від іншого шлюбу не змінює матеріального становища. Він несе витрати на житло, так як власного не має, і на утримання батька, який є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Приймаючи участь у бойових діях, змушений проходити лікування також за власний рахунок. Є військовослужбовцем і інших джерел доходу немає. Позивач має постійне місце роботи.

У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Олексюк Є.А. зазначає, що доводи позивача про здійснення ним витрат на житло, лікування та утримання батька не підтверджені доказами. Витрати на житло та лікування відповідача як військовослужбовця згідно із законодавством несе держава. Досягнення ж дитиною відповідача від іншого шлюбу трирічного віку і закінчення у його дружини відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку поліпшує становище відповідача. Відзив з додатками поданий на електронну пошту суду з порушенням цивільного процесуального законодавства, так як вони не підписані електронним цифровим підписом, відсутні докази направлення відзиву іншим учасникам справи, а тому він підлягає поверненню відповідачу без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Олексюк Є.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, який просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України).

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 1, 2 ст. 82 ЦПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджуютьнадіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, в тому числі, інші відомості, що вимагаються цим Кодексом (п. 7 ч. 1 ст. 183 ЦПК України).

Отже, при наданні суду відзиву на позовну заяву, відповідач зобов`язаний додати до нього, зокрема, доказ направлення відзиву позивачу.

Згідно ч.4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.10.2010, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.07.2012 розірвано (а.с. 4) та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2018 змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.07.2012 з відповідача на користь позивачки на дочку ОСОБА_4 з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду мотивовано змінами у сімейному стані відповідача, а саме народженням у відповідача другої дитини вiд іншого шлюбу (а.с. 5-6).

Дані обставини сторонами не оспорюються, підтверджені судовими рішеннями щодо сторін у цивільних справах, які набрали законної сили.

Відзив на позов суд на підставі ст. 178, 183 ЦПК України у зв"язку з ненаданням доказів його направлення позивачу вважає необхідним повернути відповідачу без розгляду, а додані до дього документи до уваги не бере згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України так як відсутнє підтвердження надсилання (надання) їх копій позивачу.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, позивач посилалася на досягнення трирічного віку дитиною відповідача від іншого шлюбу, яка перебуває на утриманні вiдповідача, та закінчення у його дружини ОСОБА_5 по догляду за дитиною, стверджуючи, що ці обставини є свідченням факту, на підставі якого законом передбачено можливість зміни розміру аліментів, звертаючи при цьому увагу на висновки Верховного Суду у справах за позовами про зменшення розміру аліментів, за якими народження другої дитини вiд іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Проте з таким обґрунтуванням позовних вимог суд не погоджується, та констатує той факт, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів зміни майнового, сімейного стану відповідача після ухвалення рішення суду від 07.08.2018 про зменшення розміру аліментів.

Досягнення дитиною відповідача від іншого шлюбу трирічного віку жодним чином його сімейного чи майнового стану не змінює, оскільки дитина залишається на його утриманні і потребує утримання до досягнення нею повноліття.

Жодних доказів про матеріальний стан відповідача, суму отримуваних ним доходів матеріали справи не містять. Позивач про витребування таких документів не клопотав. При цьому суд зважує, що з відповідача за рішенням суду від 07.08.2018 стягнуто аліменти у частці від його доходу. Тому при збільшенні доходу відповідача, збільшується і розмір коштів, які стягуються з нього на утримання дитини.

Щодо посилань на висновки Верховного Суду у постановах від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, суд зазначає, що дані доводи прийнятні у справі за позовом про зменшення розміру аліментів. Однак, заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2018 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, позивачкою не оскаржувалося, у тому числі з тих підстав, що народження другої дитини у іншому шлюбі не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Дане рішення суду набрало законної сили. У межах даної справи позивачка не скористалася процесуальними правами на перегляд рішення у встановленому законом порядку судами апеляційної, касаційної інстанцій, довести свою позицію про неправильне вирішення спору та неврахування інтересів їх спільної з відповідачем дитини.

Відтак, застосування даних висновків у цій справі про збільшення розміру аліментів, і прийняття такого рішення, без встановлення на основі належних і достатніх доказів факту зміни сімейного, матеріального стану відповідача після набранням законної сили рішення суду від 07.08.2018, призведе до порушення принципу правової визначеності, що є елементом верховенства права, і полягає серед іншого у тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставою зміни розміру аліментів є зміна матеріального стану, яка сама по собі є самостійною та достатньою підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для подальшого збільшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для збільшення розміру аліментів.

Зокрема, щодо потреби дитини в розвитку здібностей та талантів, то у разі необхідності і доведеності це може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом на підставі статті 185 СК України про стягнення додаткових витрат.

Обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. У СК України ідея юридичної рівності учасників сімейних відносин знайшла яскраве втілення в різних аспектах. Зокрема у ньому послідовно провадиться принцип рівності прав й обов`язків матері й батька з утримання дитини.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог позивача, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Керуючись ст. 258, 259, 264 -268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь