Справа № 209/2668/20
Провадження № 2/209/39/22
РІШЕННЯ

іменем України

26 жовтня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Багбая Є.Д.

за участі секретаря - Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 12 вересня 2015 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 494; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком - позивачем по справі; стягнути судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що з 12 вересня 2015 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпр), між ним та відповідачем було зареєстрований шлюб, актовий запис № 494. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства та загального бюджету сторони не мають. Сім`я розпалася та відновленню не підлягає, причиною розпаду сім`ї стала зловживання відповідачем алкогольними напоями, не бажання дружини займатися сімейним побутом та доглядом за дитиною. Після припинення шлюбних відносин між сторонами була досягнута домовленість, що донька буде проживати з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 . З 10 червня 2020 року відповідач мешкає окремо та періодично навідується до дитини. Він не здійснює перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, проте їй достатньо 1 раз на тиждень поспілкуватися з донькою на дитячому майданчику. У червні 2020 року відповідач проходила лікування від алкогольної залежності у КНП КМР «МЛ № 1», проте повністю від залежності не звільнилася. Окрім того, коли відповідач самостійно доглядала доньку, а саме 28 вересня 2018 року, вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не втрималася та впала на дитину, спричинивши їй тілесні ушкодження, з якими потім дитина була госпіталізована. Хоча між сторонами була досягнута угода про місце мешкання дитини, позивач звернувся до Органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини та йому було рекомендовано звернутися до суду.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву /Т.1 а.с.40-42/, в якому вона заперечує проти визначення місця проживання доньки разом із батьком, оскільки вважає, що він чинить їй перепони у спілкуванні з дитиною, дозволяючи її бачити 1 раз на тиждень на дитячому майданчику, усі її спроби поспілкуватися з дитиною більше часу присікаються позивачем. Вона неодноразово намагалася повернути доньку до свого місця проживання, проте з боку позивача чула постійні погрози фізичної розправи у цьому випадку, які відбувалися на очах доньки. Заперечує той факт, що тілесні ушкодження, які отримала донька 28 вересня 2018 року були спричинені у зв`язку із перебуванням відповідача у стані алкогольного сп`яніння, травма дитини була побутовою, позивачем не додані докази того, що на неї була заведено кримінальне провадження з цього приводу. Зазначає, що вона у період з 09 червня 2020 року по 24 червня 2020 року проходила лікування у КНП КМР «МЛ № 1» з діагнозом: розлад адаптації, змішаний розлад емоцій та поведінки. Вважає, що в інтересах доньки проживати з нею, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем.

Позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив /Т.1 а.с.89-94/, згідно якого зазначив, що не чинить перешкоди у спілкуванні матері та доньки, вона взагалі за період з вересня до середини жовтня 2020 року не цікавилась життям та здоров`я дитини та навіть не телефонувала, щоб дізнатися про стан її здоров`я, так коли позивач перебував з дитиною у інфекційному відділенні КНП КМР «Міська дитяча лікарня» в період з 01.12.20 року по 08.12.2020 року і відповідач навіть не захотіла побачити дитину, а лише передала їй гостинці. На підтвердження своїх доводів долучив письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Представник Служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника/ Т.2 а.с.69/, просить винести рішення з рахуванням інтересі дитини та надали висновки від 30 листопада 2020 року /Т.1 а.с.49/ та від 06 травня 2021 року /Т.1 а.с.178/.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2021 року справу було прийнято до свого провадження суддею Багбая Є.Д.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /Т.2 а.с. 64/.

Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 494 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .1 а.с.16/. В період шлюбу в них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом № 4 Щолковського управління ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області був складений актовий запис № 1404, що підтверджується копією свідоцтва про народження /Т.1 а.с. 17,18/.

Згідно виписки із історії хвороби № 71021 Дитячої міської клінічної лікарні № 13 ім. Н.Ф. Філатова відділу травматології та ортопедії стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 вона знаходилась у відділенні с 28 вересня 2018 року по 09 жовтня 2018 року із діагнозом: ЗЧМТ середньої тяжкості, ушиб головного мозку легкої тяжкості, субарахноідальний крововилив, закритий перелом лівої стегнової кістки в н/3 з допустимим зміщенням. Дата звернення за медичною допомогою- 28 вересня 2018 року. /Т.1 а.с.19/.

08 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до служби у справах дітей із заявою щодо визначення місця проживання дитини з ним, оскільки ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями та завдала їй тілесні ушкодження /Т.1 а.с.21/.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 05 лютого 1998 року № НОМЕР_2 /Т.1 а.с.24/ ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 (його матір`ю).

Згідно довідки КНП КМР «Міська лікарня №1» від 08 липня 2020 року та Медичної довідки серії ААМ № 600858 про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 08 липня 2020 року ОСОБА_2 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /Т.1 а.с.43/.

Відповідно до довідки, виданої Дніпровським УСЗН Департаменту соц. політики ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 отримувала щомісячну одноразову грошову допомогу при народженні дитини за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 860,00 гривень /Т.1 а.с.44/.

Відповідно до акту про обстеження умов проживання від 03.08.2020 року /Т.1 а.с.46/ за адресою: АДРЕСА_3 створені належні умови для проживання дитини.

Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого (ф 003/о) № 1082 встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на лікуванні в стаціонарі КНП КМР «МЛ № 1» із діагнозом: розлад адаптації, змішаний розлад емоцій та поведінки. Компенсація F 43.25, супутній діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. F10.10 /Т.1 а.с.86/.

Відповідно до Витягу з офіційного інтернет сайту МВС Росії /Т.1 а.с.95/ ОСОБА_2 перебуває у розшуку в Московській області, підстава для розшуку-стаття Кримінального Кодексу.

Згідно Акту про проживання від 03 вересня 2020 року, виданого КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового Фонду» /Т.1 а.с.111/ ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 з червня 2020 року.

Відповідно до копії трудового договору від 25.11.2020 № 1108 /Т.1 а.с.113-114/ позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Виробничо- торгівельне підприємство «Тритон» з 27 листопада 2020 року. Потім змінив роботу у ТОВ «Моноліт» та працює економістом.

Згідно довідки від 21.12.20 року № 198 КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)- Центр розвитку дитини № 31 «Барвінок» Кам`янської міської ради /Т.1 а.с.119/ та психологічної характеристики ОСОБА_3 /Т.1 а.с.120/ дитина була прийнята до дошкільного навчального закладу по заяві батька ОСОБА_1 , він сплачує за харчування дитини, приводить та забирає дитину з навчального закладу. Мати дитини- ОСОБА_2 приходила до садочка 1 раз.

Відповідно до довідки за матеріалами ЖЄО № 15041,15189 та ЖЄО № 15007 /Т.1 а.с.125,126,127/, відповідач ОСОБА_10 зверталася до відділу поліції із заявами від 16.12.2020 року, 17.12.2020 року та 20.12.2020 року на свого чоловіка- ОСОБА_1 , який чинить їй перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 та не дає їм бачитися.

Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

На підставі висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 службою у справах дітей міської ради було опрацьоване зазначене питання та розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради у присутності обох батьків, батьки не знайшли порозуміння щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідно висновку від 30.11.2020 року № 8вих-20/873 /Т.1 а.с.49/ визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 є доцільним. Відповідно висновку від 06.05.2021 року № 8 вих-20/337 /Т.1 а.с.178-179/ визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 є доцільним.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, враховуючи, що він має у власності житло та офіційно працевлаштований, отже має можливість забезпечувати дитину усім необхідним та створювати для доньки необхідні умов для проживання та розвитку, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання доньки разом із батьком. Також суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в зв`язку з тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сім`я розпалася та відновленню не підлягає. Встановлено, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам подружжя.

Стосовно позиції відповідача щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із нею вважаю зазначити наступне. Доводи відповідача, що травма, яку отримала донька 28 вересня 2018 року була побутовою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані доказами по справі. Крім того, лікування, яке проходила відповідач у КНП КМР «МЛ № 1» з діагнозом: розлад адаптації, змішаний розлад емоцій та поведінки було спричинено саме зловживанням алкоголем, що підтверджено відповідними доказами. Дії відповідача вже призводили до завдання шкідливих наслідків для здоров`я малолітньої ОСОБА_3 , які можуть мати повторення в подальшому.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків.

З огляду на ухвалення рішення на користь позивача, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1680 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст.19, 104,105,110, 155,160, 161 СК України, ст.ст.10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-, --, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ),третя особа - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради (м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, буд. 2), про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 12 вересня 2015 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 494, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Визначити місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1680,80 (одна тисяча шістсот вісімдесят гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая