ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8153/18 Головуючий у 1-й інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/739/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Дашковської А.В.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами КП «Водоканал», однак оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, в результаті чого за період з 01.04.2011р. по 31.10.2018р. утворилась заборгованість в сумі 29 206,46 грн. У зв`язку із цим КП «Водоканал» просило стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з нього - ОСОБА_1 разом з іншими відповідачами на користь КП «Водоканал» заборгованості за послуги водопостачання і водовідведення в сумі 29 206,46 грн. та судових витрат у розмірі 587,33 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 не мешкає за адресою АДРЕСА_1 з дитинства по теперішній час, в зазначеній квартирі він був зареєстрований одразу після народження, але з трьох років мешкав з бабусею за іншою адресою: АДРЕСА_2 . В період з 12.10.2013р. по 07.05.2015р. ОСОБА_1 перебував на військовій службі. З 05.11.2018р. по теперішній час він разом з дружиною та донькою проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто, за вищевказаний період, а саме: з 01.04.2011р. по 31.10.2018р. він не міг бути споживачем послуг з холодного водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , тому не зобов`язаний за них сплачувати.

02 лютого 2022 року від КП «Водоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та наполягає на залишенні рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, до яких відповідно до ч. 6 статті 19 ЦПК України належить нескладні справи та справи, ціна позову у яких не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі не перевищує такого розміру та за категорією спору не є складною.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинна на час періоду виникнення заборгованості) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки.

У відповідності до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою

Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 підключена до мережі централізованого постачання холодної води і водовідведення, на неї відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 на ім.»я ОСОБА_2 . Зазначені послуги надаються КП «Водоканал».

В цій квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 - з 17.08.2011р. по т.ч., ОСОБА_2 - з 28.12.2004р. по т.ч. та ОСОБА_3 - з 15.05.2014 р. по т.ч.

Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, з заявою про їх відсутність у квартирі до позивача не зверталися, офіційний документ, що підтверджує їх відсутність у житловому приміщенні, не надавали, однак послуги не оплачували.

Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 31.10.2018р. заборгованість за послуги холодного водопостачання і водовідведення становить 29 206,46 грн.

Позивачем пред`явлено вимогу до суду про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за період з 01.04.2011р. по 31.10.2018р. в сумі 29 206,46 грн., та позов було задоволено у повному обсязі у зв`язку з його доведеністю та обґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує рішення тільки в частині покладення на нього солідарного обов`язку з іншими відповідачами щодо погашення заборгованості перед КП «Водоканал» в сумі 29 206,46 грн., оскільки послугами з водопостачання він у період з 01.04.2011р. по 31.10.2018р. не користувався, мешкаючи в іншому житлі.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з усіх відповідачів, зокрема, й з ОСОБА_1 заборгованості за відповідні послуги, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 з 17.08.2011р. по теперішній час.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 у вказаній квартирі не мешкає ще з дитинства, оскільки він фактично мешкав за іншою адресою, в період з 12.10.2013р. по 07.05.2015р. перебував на військовій службі, а з 05.11.2018р. по теперішній час проживає із сім`єю в орендованій квартирі, не створюють підстав для звільнення його від участі у сплаті за комунальні платежі у житлі за місцем реєстрації, оскільки ним не було дотримано приписів чинного законодавства щодо повідомлення про ці обставини постачальника послуг.

Судом першої інстанції з приводу правомірності нарахувань відповідачу ОСОБА_1 за надані КП «Водоканал» послуги було встановлено наступні обставини.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець виробник, при чому виробник послуг може бути їх виконавцем.

З матеріалів справи встановлено, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення між позива-чем та відповідачами не укладався.

Водночас, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Отже, за загальним правилом споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Якщо є ж послугами вони не користувались, то законодавством передбачено можливість звільнення їх від сплати або перерахунок оплати, але не у будь-якому випадку, а за певних умов.

Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам - фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» № 2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. № 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017 р.

Зокрема, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Порядком від 23.07.2013р. та Порядком від 24.03.2017р. встановлено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків з початку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Судом першої інстанції вірно зауважено, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що вони не користувалися послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Крім того, від відповідачів до КП «Водоканал» не надходили заяви щодо зміни кількості осіб, проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт відсутності та непроживання відповідача ОСОБА_1 в зазначеній квартирі та його фактичного проживання за іншою адресою належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не підтверджений.

При цьому, здійснивши аналіз долучених до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 документів в якості доказів не проживання за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Тобто, на час виникнення заборгованості та винесення рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, в межах міста Запоріжжя виключно до повноважень департаменту реєстраційних послуг ЗМР віднесено видачу довідок про реєстрацію місця проживання особи.

Також факт не проживання у місці реєстрації може бути засвідчений ОСББ, житловим органом за місце реєстрації та місцем фактичного мешкання шляхом складання відповідних комісійних актів.

Проте, відповідної довідки або акту до апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не долучено. Заяви громадян, вказаних в якості сусідів, щодо проживання ОСОБА_1 за іншою адресою, а не за місцем реєстрації, не мають юридичної сили й не можуть бути допустимими та належними доказами того, що ОСОБА_1 фактично не проживав за адресою: АДРЕСА_1 у певні періоди часу.

Крім того, не можна вважати допустимими та належними доказами додані відповідачем ОСОБА_1 до його апеляційної скарги копії декларації № 0001-ЕР0К-К500, датованої 19.04.2019р., оскільки заборгованість утворилась за період з 01.04.2011р. по 31.10.2018р., а також витяг з особової картки ОСОБА_1 .

Долучена відповідачем ОСОБА_1 до його апеляційної скарги довідка військового комісара № 11442 від 13.05.2015р. могла б бути підставою для реєстрації місця проживання апелянта за місцем проходження служби відповідно до ст. 18 «Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації Єдиного державного демографічного реєстру», затвердженими постановою КМУ від 02.03.2016р. № 207. Однак в даному випадку долучена довідка про проходження служби в період з 12.10.2013р. по 07.05.2015р. не може бути прийнята апеляційним судом до уваги, оскільки у передбаченому законодавством порядку відповідачем ОСОБА_1 до позивача КП «Водоканал» своєчасно (тобто у період служби в армії) така довідка не направлялась. Тобто, не була додержана процедура, встановлена чинним законодавством України.

Договір оренди квартири, долучений відповідачем ОСОБА_1 до його апеляційної скарги, позивачу КП «Водоканал» в якості доказу проживання за іншою адресою з відповідною заявою також не надсилався, доказів такого звернення до апеляційної скарги не долучено.

А сам договір є сумнівним, оскільки укладений з орендатором ОСОБА_4 , а прізвище ОСОБА_1 вписано іншим почерком та для нього не було передбачено місця при заповненні друкованого бланку договору оренди, а у графі «Орендатор» не мається підпису апелянта ( а.с. 51).

Крім того, відповідний договір оренди квартири не зареєстрований у Реєстрі речових прав, що вказує на те, що він не набув чинності.

Таким чином, на підставі аналізу наданих апелянтом доказів з`ясовано, що ОСОБА_1 не звертався до КП «Водоканал» із повідомленням про тимчасову відсутність або проживання як зареєстрованої особи за іншою адресою, в т.ч. за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також не звертався з заявою щодо перебування у певний час в лавах Збройних Сил України, не надавав підтверджуючих документів. Жодних доказів про неможливість звернення з заявою та підтверджуючими документами відповідачем не надано, до апеляційної скарги також не долучено.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не здійснив будь-яких дій для реалізації права на звільнення від оплати комунальних послуг чи зменшення розміру плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відтак відсутні законні підстави для його звільнення чи такого зменшення і в судовому порядку.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в оскаржуваній частині з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 15 квітня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Дашковська А.В.

Подліянова Г.С.

Дата документу 15.04.2022 Справа № 336/8153/18