Справа № 496/5251/22
Провадження № 2-з/496/10/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката АО «Лєгіст» Ставніченко М.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат АО «Лєгіст» Ставніченко М.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить суд накласти арешт на:

-земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:01:0354, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 10;

-житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 181,1 кв.м., житлова площа: 57,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 10;

-квартиру загальною площею 65,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24703862, яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Свою заяву заявник мотивував тим, що з 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у близьких стосунках. З початку 2008 року проживали разом однією сім`єю, вели спільне домашнє господарство і побут, придбали спільне житло. У зареєстрованому шлюбі останні знаходились з 18.09.2012 року. У шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 22.09.2022 року. За час шлюбу подружжям було набуто право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:01:0354 та житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 181,1 кв.м., житлова площа: 57,8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на спірній земельній ділянці. Земельна ділянка ту будинок належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування та відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України мають вважатись особистою приватною власністю ОСОБА_3 , але за спільні кошти подружжя, джерелом яких була винагорода за контракти ОСОБА_1 , за час шлюбу вказане майно зазнало істотного збільшення у своїй вартості внаслідок грошових та трудових затрат заявника. Як зазначає заявник в своїй заяві, земельна ділянка була фактично придбана задля будівництва житлового будинку потенційним позивачем ще до шлюбу з ОСОБА_3 , хоча фактично земельна ділянка купувалась за кошти ОСОБА_1 та задля будівництва будинку саме ним, договірні відносини були оформлені між матір`ю позивача (покупець) та ОСОБА_5 (продавець). За договором купівлі - продажу земельної ділянки між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 17.07.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1502 мати позивача набула право власності на спірну земельну ділянку. Перед укладанням вказаного договору у 2012 році, потенційний позивач здійснював попередній домовленості та оплачував завдаток за купівлю земельної ділянки, що підтверджується розписками, які збереглися у заявника.

Відтак фактичне фінансування купівлі земельної ділянки на ім`я своєї матері ОСОБА_6 , та участь у правовідносинах щодо попередніх домовленостей (авансування, порядок оплати, момент вчинення правочину) здійснювався саме заявником, навіть, ще до реєстрації шлюбних відносин з ОСОБА_3 ..

Заявник за освітою та фахом являється моряком та за період шлюбу мав досить часті робочі відрядження. В 2015 році, у час коли заявник знаходився у відрядженні та не мав стабільного зв`язку з батьками, його колишня дружина повідомила ОСОБА_6 про термінову необхідність у «переоформленні» земельної ділянки та будинку на неї, аргументуючи це тим, що так сказав її чоловік ОСОБА_8 .

Заявник вважає за необхідне здійснити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, адже арешт майна потенційного відповідача не спричинить жодних негативних наслідків для неї. При цьому, необхідність такого арешту спричинена тим, що для відчуження квартири та будинку, не потрібна згода її колишнього чоловіка, хоча така фактичного є спільною сумісною власністю, який належить потенційному відповідачу на підстав договору дарування, у зв`язку з тим, що дане майно подружжя має зазнати поділу в натурі (з виділенням кожному із власників окремої житлової площі тощо), наслідки у вигляді відчуження квартири не дозволять потенційному позивачу реалізувати таке рішення взагалі, тому заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Дослідивши вказану заяву суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову, серед яких і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Проаналізувавши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам ст. 151 ЦПК України.

Так в заяві про забезпечення позову відсутні ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи та їх данні. Вказане заявником було зазначено в мотивувальній частині заяви, але суд дійшов висновку, що інші учасники, в даному випадку ОСОБА_3 , повинна зазначатися як учасник процесу (відповідача), відповідно до п.2 ч.1 ст. 151 ЦПК України.

Крім того, згідно п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті, тобто, предметом позову є позовні вимоги.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник вказує тільки про наявність спірних правовідносин щодо поділу спільної сумісної власності, не зазначаючи, при цьому, про обсяг позовних вимог які він має намір пред`явити в майбутньому.

Таким чином, оскільки в супереч вимог п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України заявник у своїй заяві не зазначає предмету майбутнього позову, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку доцільності застосування зазначених заявником заходів забезпечення позову та наслідкам невжиття таких заходів.

Згідно з імперативними приписами ч.7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Ознайомившись із поданою представником ОСОБА_1 - адвокатом АО «Лєгіст» Ставніченко М.В. заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, судом встановлено, що остання не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, з наведених в ухвалі обставин, а тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353, 354, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката АО «Лєгіст» Ставніченко М.В. про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з додержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя М.Л. Пасечник