ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/283/22 Справа № 180/2304/21 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат",

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, який загинув при виконанні трудових обов`язків, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2021 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, який загинув при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що вона ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат". 02 грудня 2000 року о 11.40 год. при виконанні трудових з обов`язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, що підтверджується Актом №33/2 від 12.12.2000 року форми Н-1 , копія якого додається. У зв`язку з отриманою травмою, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 . Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_2 помер. Причинами нещасного випадку стало: порушення проекту організації електровозної відкатки, яке виявилося в русі складу з електровозом в хвості; порушення ЕПБ і проекту організації електровозної відкатки на шахті №8; допуск до управління електровозом особи, яка не має посвідчення на право керування електровозом, видача наряду на виконання робіт без вказівки конкретних мір безпеки. В результаті нещасного випадку вона втратила чоловіка, якому на той час виповнилося лише 42 роки, сама стала вдовою у віці 46 років, була безпорадною, самотньою, пригніченою, зляканою, з острахом дивилася в майбутнє, її звичайний розклад життя був зруйнований. У зв`язку зі смертю чоловіка вона втратила рідну людину, свою опору та підтримку. Негативні зміни у її сім`ї є незворотними, оскільки чоловіка вже не повернути до життя, а усвідомлення цього завдає їй душевного болю та моральних страждань. Вона залишилася вдовою у молодому віці, з двома неповнолітніми дітьми, яким був потрібен батько. На момент смерті чоловіка, його заробітна плата була основним джерелом доходу їх сім`ї. Поруч із чоловіком вона відчувала себе захищеною та впевненою. Після смерті чоловіка сильно змінився і матеріальний стан сім`ї, бюджет родини став майже мізерним, їй одній дуже важко було утримувати двох неповнолітніх дітей. Вказане тягне за собою порушення нормальних життєвих зав`язків та призводить до докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці ОСОБА_2 загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, отримавши ушкодження здоров`я несумісні з життям. Розмір моральної шкоди вона оцінює в сумі 500 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, який загинув при виконанні трудових обов`язків - задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_2 ,ІПН - НОМЕР_3 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в відшкодування моральної шкоди 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, з утриманням податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) судовий збір на користь держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" просить змінити рішення Марганецького міського суду від 18.11.2021 р. по цивільній справі № 180/2304/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, який загинув при виконанні трудових обов`язків у частині розміру відшкодування моральної шкоди. Зменшити розмір стягнутої з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_1 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків зі 350 000,00 грн. до 70 000,00 грн.з утриманням податків та зборів.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_4 , виданого 10 вересня 1983 року міським відділом ЗАГС м.Марганець Дніпропетровської області, актовий запис №389.

Чоловік позивачки - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого на даний час являється АТ "Марганецький ГЗК".

Під час роботи на даному підприємстві, а саме: 02 грудня 2000 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, обумовлений умовами в яких він працював, що підтверджується Актом про нещасний випадок №33/2 ( форма Н-1).

За даним нещасним випадком складено Акт №33/2 про нещасний випадок від 12 грудня 2000 року.

В наслідок отриманої виробничої травми ОСОБА_2 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 , виданого 04 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис № 805.

Виходячи з акту № 33/2 про нещасний випадок 12.12.2000 року (форма Н-1), який стався 02 грудня 2000 року о 11.40 годині, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, чоловік позивачки ОСОБА_2 отримав виробничу травму несумісну з життям. Оскільки згідно акту причиною нещасного випадку є: порушення ЕПБ і проекту організації електровозної відкатки на шахті №8; допуск до управління електровозом особи, яка не має посвідчення на право керування електровозом, видача наряду на виконання робіт без вказівки конкретних мір безпеки.

З наведеного вбачається, що між чоловіком позивачки - ОСОБА_2 та АТ "Марганецький ГЗК" були трудові правовідносини, оскільки виробнича травма була отримана останнім саме під час виконання ним трудових обов`язків і у зв`язку з цим наявні підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» , роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків, і моральну шкоду позивачу заподіяно смертю близької людини, пов`язаною із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачці моральної шкоди за рахунок відповідача.

На час виникнення даних правовідносин діяв Закон України «Про охорону праці», ст. 12 цього Закону було передбачено відшкодовувати моральну шкоду власником підприємства в разі заподіяння шкідливими та небезпечними умовами праці.

Відповідно до ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачалося, що моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування шкоди визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ст. 456 ЦК України в редакції 1963 року У разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, пов`язаних з виконанням ним трудових обов`язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються.

В разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Конституційний Суд України своїм Рішення від 8.10.2008р. №20рп-08, підтвердив обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди підприємством заподіявши таку шкоду.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, отримавши ушкодження здоров`я, несумісні з життям. В результаті нещасного випадку, позивач втратила рідну для неї людину - чоловіка, її звичайний розклад життя зруйнований. Негативні зміни у її сім`ї є незворотними, оскільки повернути чоловіка та батька, на той час двом неповнолітнім дітям, до життя є неможливим, а усвідомлення цього завдає останній душевного болю та моральних страждань. Вказане тягне за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та призводить до докладання додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивач зазнала сильного нервового потрясіння та порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу. Незважаючи на сплив часу, остання постійно перебуває у напруженому психологічному стані та відчуває психологічний дискомфорт. Все це постійно і негативно позначається на її душевному і фізичному стані та завдає болю і моральних страждань.

Встановивши, що чоловік позивачки - ОСОБА_2 загинув під час виконання своїх трудових обов`язків, отримавши, ушкодження здоров`я, несумісні з життям, що завдає останній душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми, що спричинила смерть працівника.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2018 року по справі №210/5259/16-ц.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що вирішуючи питання про розмір завданої позивачці моральної шкоди, враховуючи глибину її моральних та душевних страждань, перенесених у зв`язку зі смертю чоловіка, вжиття додаткових зусиль для організації свого життя, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, слід стягнути з відповідача на користь позивачки, в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 350 000 грн., з утриманням податку та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що розмір моральної шкоди, що стягнутий з відповідача є завищений та не відповідає засадам розумності та справедливості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та встановленим судом першої інстанції обставинам справи.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено наявність моральних страждань, оскільки, факт втрати чоловіка, на утриманні, якого вона перебувала веде до висновків про наявність моральної шкоди.

Окрім того, відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова