2/214/2043/22
У Х В А Л А

про звільнення від сплати судового збору

13 квітня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 травня 2018 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №189.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору за пред`явлення даного позову у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки наразі вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує виключно соціальну допомогу на дитину в розмірі 860 грн. щомісячно. Інших доходів вона не має, а тому сплата нею судового збору є непомірною.

Суд, розглянувши клопотання, додані до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.136 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше, ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.136 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про сувої витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та інших нормативно-правових актів, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з іншого боку.

Відповідно до п.п.60-67 рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» №28249/95, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб не завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Із аналізу вказаних норм та прецедентної практики Європейського суду з прав людини слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення позивача від сплати судового збору лише з підстав, пов`язаних з майновим становищем сторони.

Як вбачається з долучених до клопотання доказів, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Саксаганському УПСЗН виконкому Саксаганської районної у місті ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі по 860 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою №1904 від 18 листопада 2021 року. Інші доходи у позивача відсутні.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що сплата позивачем судового збору за пред`явлення даного позову немайнового характеру в розмірі 908 грн. є для неї непомірним тягарем.

За даних обставин, враховуючи скрутне матеріальне становище позивача та з метою забезпечення гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року права на доступ до суду, суд вважає за необхідне подане ОСОБА_1 клопотання про звільнення її від сплати судового збору задовольнити.

Керуючись ст.ст.136, 260, 261 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. за подання нею позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя А.В. Ткаченко