Єдиний унікальний номер судової справи 225/7539/21
Номер провадження 2/225/235/2022
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області

у складі головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участю секретаря Панасенко Г.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є працівником ДУ «Торецька виправна колонія (№ 2)», учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 22.09.2016 р. До 05 травня 2020 р. йому була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1390 грн. Позивач зазначає, що відповідач повинен був перерахувати на спеціальні рахунки ДУ «Торецька виправна колонія (№ 2)» разову грошову допомогу у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складало б 8190 грн., а не 1390 грн. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 р. у справі № 200/2334/21-а визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у повному обсязі, зобов`язано Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2020 рік відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в загальному розмірі 6800,00 грн.

Позивач вважає, що відповідач своєю бездіяльністю щодо ненарахування та невиплати у належному розмірі разової грошової допомоги до 5 травня завдав йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, енергії та сил на захист порушеного права. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено його стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Зазначає, що гострота цих переживань посилюється тим, що в нього загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким він змушений додатково пояснювати чому він став менш привітним, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та інше.

Розмір моральної шкоди позивач визначив у сумі 114000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Провадження у справі відкрито 08.12.2021.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти позову заперечують в повному обсязі на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що на час виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року одночасно діяли Закон України №3551-ХІІ та Постанова КМУ №112. Нарахування такої допомоги здійснюється в автоматизованій системи обробки персональних даних, тому підстав для нарахування та виплати грошової допомоги в іншому розмірі ніж 1390,00 грн., що передбачено прийнятим урядовим рішенням не було.

Крім того зазначає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у зв`язку з відмовою в нарахуванні та виплаті разової грошової допомоги до 5 травня.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.09.2016 р. ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 р. у справі № 200/2334/21-а, визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік у повному обсязі, зобов`язано Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2020 рік відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в загальному розмірі 6800,00 грн.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких в тому числі і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких обставин основною умовою відшкодування, зокрема моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 804/2252/14, від 31 січня 2018 року у справі № 813/5138/13-а, від 12 лютого 2018 року у справі № 800/500/16 та від 01 березня 2018 року у справі № 9901/377/18.

Крім того, у пункті 32 постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) вказано, що «згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується. З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими та справедливими висновки судів попередніх інстанцій про часткове задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачем протиправно не сплачувалась пенсія, на яку позивач має право на підставі судового рішення.»

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року у належному розмірі визнано протиправною рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року, яке набрало законної сили.

У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи вказане суд приходить до висновку про те, що протиправною бездіяльністю відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка виразилася в приниженні, незахищеності, психологічному напруженні, що негативно вплинуло на емоційний стан позивача через який йому довелося докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивача, те, що така виплата позивачу є допомогою як учаснику бойових дій і направлена на його захист, а тому недотримання державою визначених законом гарантій є занадто чутливою для осіб із таким статусом та викликає сумнів щодо турботи держави у їх захищеності, що поглиблює їх душевні страждання, разом з тим у грудні 2021 року відповідачем було частково виконано судове рішення щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а саме перераховано на користь позивача 4383,00 грн., та виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди, який підлягає одноразовому стягненню з відповідача у сумі 5000,00 грн.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 39,82 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області (85200, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1 ) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області на користь держави судовий збір в розмірі 39 (тридцять дев`ять) грн. 82 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя Є.В. Челюбєєв