ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1336/21 Номер провадження 22-ц/814/375/22Головуючий у 1-й інстанції Шарова-Айдаєва О. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справ за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичній особі, страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», який уточнивши, просила стягнути з відповідача на її користь, страхове відшкодування утриманцю в розмірі 100 507 грн., моральну шкоду у розмірі 25 038 грн.; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 7 642 грн 60 коп., три відсотки річних у розмірі 1 401 грн 96 коп., інфляційні втрати у розмірі 1665 грн 17 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 29 жовтня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «RENAULT MIDLINER», державний номерний знак, НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-1183-110-20», державний номерний знак, НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ-1183-110-20», а також пасажир - ОСОБА_5 , від отриманих травм помер на місці події.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT MIDLINER» ОСОБА_3 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом АМ 8551274 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

26 листопада 2020 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_1 надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_2 , за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких моральна шкода - 25 038 грн, відшкодування на утримання - 150 228 грн.

Страховою компанією прийняте рішення про відшкодування частини неотриманих доходів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, що складає на дату ДТП для осіб від 6 до 18 років - 2118 грн із щомісячним перерахуванням на реквізити, вказані в заяві на відшкодування до досягнення дитиною вісімнадцяти років або до вичерпання ліміту, тобто 635 грн 40 коп. щомісячно. Та було 13.07 2021 виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 13 343 грн 40 коп. (за 21 місяць від дати дорожньо-транспортної пригоди), 06.08.2021 - 635 грн 40 коп., 01.09.2021 - 635 грн 40 коп., 03.09.2021 - 30 849 грн 44 коп., 05.10.2021 - 1976 грн 68 коп.

Відносно вимоги про відшкодування моральної шкоди повідомлено, що відповідно до вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплачено моральну шкоду у повному обсязі, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, на реквізити ОСОБА_6 .

В свою чергу позивачем наголошено, що рішення страхової компанії щодо розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання неповнолітньої дитини загиблого суперечить змісту пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не сплачено на користь малолітнього ОСОБА_2 відшкодування за моральну шкоду відповідно до вимог пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилання страхової компанії на те, що відповідне страхове відшкодування у повному обсязі на підставі рішення суду сплачено іншій потерпілій - ОСОБА_6 , не спростовує необхідності проведення виплат і сину загиблого - ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року - позов ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичній особі, страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхове відшкодування утриманцю в розмірі 100507 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі - 6230 грн 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 1390 грн 10 коп., три відсотки річних у розмірі 1142 грн 66 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7218 грн 00 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави частину судового збору в розмірі 1092 грн 77 коп., іншу частину судового збору в розмірі 269 грн 78 коп. компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачає виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати, враховуючи те, що відповідачем здійснена часткова виплата відповідних сум відшкодування, суд прийшов до висновку, що з відповідача має бути стягнуто невиплачену суму страхового відшкодування на утримання в розмірі 100507 грн однією сумою.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ та на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки відповідач допустив порушення строків сплати страхового відшкодування на утримання.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що можливості стягнути зі страхової компанії суму страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 25 038 грн відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не має, оскільки зазначене відшкодування у повному обсязі на підставі рішення суду було стягнуто на користь матері загиблого і страхова компанія позбавлена можливості здійснити виплату такого страхового відшкодування на користь позивача понад розмір, встановлений у відповідній нормі Закону.

Апеляційну скаргу на вказане судове рішення подав представник ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 - адвокат Ільків М.М., в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення страхового відшкодування моральної шкоди та часткової відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, пені, 3 % річних, інфляційних витрат, ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виплата страхового відшкодування в рамках судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 , не спростовує необхідність проведення виплати відшкодування моральної шкоди сину загиблого ОСОБА_5 , адже в силу вимог п. 27.3 Закону, останній має право на отримання страхової виплати моральної шкоди.

Вказує, що страховик, проводячи розгляд страхового випадку самостійно повинен був встановити родинні зв`язки загиблого, та встановити усіх осіб, яким належить право на отримання страхового відшкодування.

Позивач не має процесуальної можливості оскаржити вирок суду, оскільки, вона, як представник малолітнього сина, не була залучена до участі у судовому процесі в кримінальному провадженні, як потерпіла.

Зазначає, що пеню, 3 % річних та інфляційні витрати необхідно розраховувати з 20 жовтня 2021 року. В апеляційній скарзі позивач не погоджується з розміром стягнутих з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» А.В. Білинова подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована, тим суд першої інстанції не взяв до уваги всі здійснені страховою компанією платежі по оплаті страхового відшкодування. Вказує, що в порушення норм ч. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом було обраховано штрафні санкції починаючи з 14.07.2021 року, проте у вказану дату страховик не набув обов`язку з виплати страхового відшкодування, оскільки був відсутній вирок в кримінальній справі відносно винуватця ДТП.

Зазначає, що ч. 2 п. 36.2 ст. 36 вказаного закону, визначено, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Вказує, що пунктом 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Тобто виплата страхового відшкодування пов`язаної зі смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати є лише правом страховика, а не його обов`язком. Зазначена норма не є імперативною та надає страховику на власний розсуд вирішити яким чином йому проводити відшкодування разовою виплатою, чи щомісячними платанами у порядку передбаченому ст. 1202 ЦК України .

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норми ст. 1202 ЦК України не суперечать одне одному, а підлягають субсидіарному застосуванню.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» А.В. Білинова подала відзив на апеляційну скаргу подану представником ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 - адвокатом Ільківим М.М., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_2 - адвокат Ільків М.М., подав відзив на апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 жовтня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «RENAULT MIDLINER», державний номерний знак, НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , рухаючись по автодорозі «Полтава-Олександрія» на 39 км. в бік м. Кременчука Полтавської області поблизу с. Олійники Новосанжарського (Полтавського) району Полтавської області допустив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ-1183-110-20» (калина), державний номерний знак, НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій загинув, а також від отриманих травм помер на місці події пасажир автомобіля марки «ВАЗ-1183-110-20» - ОСОБА_5

Смерть ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 14)).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди 30 жовтня 2019 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000370 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «RENAULT MIDLINER» ОСОБА_3 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом АМ 8551274 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с. 70).

08 лютого 2020 року ОСОБА_6 звернулася з заявою про виплату страхових відшкодувань до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (а.с. 76).

26 листопада 2020 року на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_1 надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_2 , за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких моральна шкода - 25 038 грн, відшкодування на утримання - 150 228 грн (а.с. 105).

15 грудня 2020 року відповідачем складено лист «Повідомлення щодо виплати страхового відшкодування», в якому вказано на необхідність надання додаткових документів та зазначено, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строк для прийняття відповідного рішення за вищевказаною подією припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (а.с. 114-115).

Відповідно до повідомлення страховика від 24 грудня 2020 року № 12/6139, страховою компанією повідомлено про те, що строк для прийняття відповідного рішення за вищевказаною подією припинено до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (а.с. 117).

06 травня 2021 року представником заявника ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» на адресу ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» направлено копію вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року (а.с. 118-141), за змістом, якого, в тому числі, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_6 страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 50 076 грн.

Відповідачем здійснено відповідно до вказаного вироку розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_6 (а.с.144), та відповідно до платіжного доручення № 17081 від 19 травня 2021 року перераховано кошти в сумі 50 076 грн на рахунок ОСОБА_6 (а.с. 146).

Заявами від 19 травня 2021 року (а.с. 147) та від 29 червня 2021 року (а.с. 153) представник позивача долучив до матеріалів страхової справи додаткові документи та уточнив банківські реквізити ОСОБА_1 , відповідно.

Страхова компанія своїм листом від 05 липня 2021 року № 12/2615 «Повідомлення щодо виплати страхового відшкодування», повідомила представника позивача про те, що Товариством прийнято рішення про відшкодування частини неотриманих доходів в розмірі 30% прожиткового мінімуму, що складає на дату ДТП для осіб від 6 до 18 років - 2118 грн із щомісячним перерахуванням на реквізити, вказані в Заяві на відшкодування до досягнення дитиною вісімнадцяти років або вичерпання ліміту (а.с. 155-156).

В подальшому відповідачем здійснено розрахунок страхового відшкодування ОСОБА_2 (а.с. 157), на підставі якого відповідно до платіжного доручення від 13 липня 2021 року № 18467 на рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 13343 грн 40 коп. (за 21 місяць від дати дорожньо-транспортної пригоди) (а.с. 159). В наступному, страховою компанією були сплачені суми страхового відшкодування 06.08.2021 у розмірі 635 грн 40 коп. (а.с. 160), 01.09.2021 - 635 грн 40 коп. (а.с. 163), 03.09.2021 - 30 849 грн 44 коп. (а.с. 164), 05.10.2021 - 1976 грн 68 коп.

У своєму листі від 02 серпня 2021 року (а.с. 161-162) відповідач повідомив позивача про те, що страховою компанією прийняте рішення про відшкодування частини неотриманих доходів в розмірі 30 % прожиткового мінімуму, що складає на дату ДТП для осіб від 6 до 18 років - 2118 грн із щомісячним перерахуванням на реквізити, вказані в Заяві на відшкодування до досягнення дитиною вісімнадцяти років або до вичерпання ліміту, тобто 635 грн 40 коп. Та 13.07.2021 було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 13 343 грн 40 коп. Щодо відшкодування моральної шкоди повідомлено, що відповідно до вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року, Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» сплачено моральну шкоду у повному обсязі, що становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, на реквізити ОСОБА_6 (матері загиблого, яка була цивільним позивачем у кримінальному провадження).

Вважаючи, що на користь малолітнього сина потерпілого страхова компанія має сплатити одноразово всю суму страхового відшкодування на утримання, а не виплачуючи її частинами, розтермінувавши їх на певний період, вказуючи на право малолітнього ОСОБА_2 отримати відшкодування моральної шкоди, зважаючи на те, що відповідач порушив строки виплати грошового зобов`язання щодо страхових виплат, ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах свого сина, з відповідним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачає виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати, тому прийшов до висновку, що з відповідача має бути стягнуто невиплачену суму страхового відшкодування на утримання малолітнього сина в розмірі 100507 грн однією сумою, з урахуванням частково виплачених відповідних сум відшкодування. Оскільки відповідач допустив порушення строків сплати страхового відшкодування на утримання, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ та на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційних втрат та 3% річних,

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме - статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1200 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в сою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

У даній справі позивач бажає отримати страхове відшкодування не щомісячними виплатами, як це передбачено статтею 1200 ЦК України, а одноразовим платежем.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом, тому при розбіжності між загальним та спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. Строк відшкодування страховиком шкоди, заподіяної смертю потерпілого, визначений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та складає 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може, оскільки положення ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в частині строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, не суперечать одне одному, а тому відсутні підстави для висновку про існування протиріччя між зазначеними нормами права та необхідністю подолання такої колізії між ними.

Натомість має місце факт існування у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсилочної норми до положень ЦК України, а тому вказані нормативно-правові акти необхідно застосовувати у поєднанні.

Відповідно до вимог ст. ст. 1200, 1022 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

У справі встановлено, що відповідач здійснює виплату страхового відшкодування на утримання неповнолітнього сина, пов`язаного зі смертю його батька - ОСОБА_5 , відповідно до визначено страховиком розміру щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття, тому права позивача на отримання страхового відшкодування зі сторони відповідача не порушено.

Підстав для стягнення на користь позивача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат не має, так як відповідач не допустив порушення строків виплати страхових сум.

У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Частиною 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку для виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочину передбаченому частиною третьою статті 286 КК України, набрав законної сили 13 вересня 2021 року згідно ухвали Полтавського апеляційного суду.

Перший платіж страхового відшкодування, відповідно до платіжного доручення № 18467 страховиком здійснено від 13 липня 2021 року в розмірі 13343 грн 40 коп. та в подальшому, страховиком здійснюється виплати утриманцю потерпілого щомісячне відшкодування. Тобто, відповідачем не було допущено порушення строків з виплати страхового відшкодування, тому правових підстав для стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат не має.

З урахування викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення страхового відшкодування на утримання малолітнього, стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат слід скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що можливості стягнути зі страхової компанії суму страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 25 038 грн, не має, оскільки зазначене відшкодування у повному обсязі на підставі рішення суду було стягнуто на користь матері загиблого та страхова компанія позбавлена можливості здійснити виплату такого страхового відшкодування на користь позивача понад розмір, встановлений у відповідній нормі Закону.

Такий висновок суду є вірним.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Доводи ОСОБА_1 про те, що проводячи розгляд страхового відшкодування страховик повинен був встановити родинні зв`язки загиблого та провести виплату моральної шкоди рівними частинами рідним, є помилковими, оскільки виплату моральної шкоди страховиком проведено на підставі вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2021 року.

При цьому, ОСОБА_1 є особою, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, мала право на підставі ст. 55 КПК України, звернутися до правоохоронних органів з заявою про залучення до провадження як потерпілого. Вказаним правом ОСОБА_1 не скористалася, тому відповідне судове рішення, щодо стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не приймалося.

Підстав для зобов`язання страховика провести страхові виплати в більшому розмірі ніж передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» немає.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. ст. 374, 376 ЦПК України, рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року необхідно скасувати в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат - відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь страхової компанії слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 2043, 83 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат. Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування на утримання, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» понесені судові витрати у розмірі 2043, 83 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.04.2022.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль