Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2022 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала про те, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Рішенням Черкаського районного суду від 28.05.2010 р. з відповідача стягувались аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина щомісячно в сумі 383,50 грн.

Рішенням Черкаського районного суду від 24.02.2015 р. по справі № 707/3298/14-ц змінено розмір стягуваних аліментів та з відповідача щомісячно стягувались аліменти в сумі 600,00 грн.

Рішенням Черкаського районного суду від 31.01.2018 р. по справі № 707/1765/17 змінено розмір стягуваних аліментів і спосіб їх стягнення та стягнуто щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач має сталий щомісячний дохід - пенсію, що отримує в управлінні Пенсійного фонду України в Черкаському районі Черкаської області. Розмір пенсії відповідача невеликий, інших офіційних доходів він не має, внаслідок чого на її користь на утримання неповнолітнього сина стягуються аліменти в розмірі 1227,49 грн. щомісячно.

Проте, як стало відомо позивачу, відповідач регулярно виїжджає за кордон на заробітки. Отримані доходи на території України не обліковані як офіційний дохід, внаслідок чого не враховуються при визначенні частки для аліментів. За таких обставин, їхній син втрачає можливість на необхідний та достатній рівень забезпечення для гармонійного розвитку, передбачений ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

На даний час їхній неповнолітній син навчається в 11 класі та потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з цим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому.

Спільний син ОСОБА_4 після закінчення школи планує отримувати вищу освіту за напрямком програмування в м. Києві. Навчання на даному факультеті в столиці, в порівнянні з іншими напрямками, значно дорожче та непосильне для позивача, тож ОСОБА_4 потребує забезпечення необхідного рівня знань саме зараз для можливості вступу за державним замовленням в майбутньому.

Для досягнення необхідних знань син навчається в Черкаському гуманітарно-правовому ліцеї. Крім того, ОСОБА_4 старанний та талановитий, бере участь у різних конкурсах, для підтримання та розвитку здібностей отримує додаткові освітні послуги (корекційні заняття з різних предметів, заняття по підготовці до олімпіад, позакласна діяльність, робота з обдарованими дітьми, вивчення додаткової іноземної мови та ін.). За період з 2017 р. по 2021 р. за надання додаткової освітньої послуги нею сплачено 17350,00 грн. Крім того, періодично доводиться оплачувати заняття з репетиторами для засвоєння важких тем та підтримання освітніх знань ОСОБА_4 на високому рівні.

Будні дні та суботу син проводить в ліцеї з 8:00 до 16:00 год, що знаходиться в центрі, далеко від дому, тому позивач надає йому кошти для проїзду та для придбання повноцінного обіду.

В ліцеї запроваджений обов`язок носіння встановленої шкільної форми, на придбання якої, а в разі необхідності на заміну та оновлення, нею також витрачаються кошти.

Періодично ОСОБА_4 хворіє простудними захворюваннями, ГРВІ, що потребує додаткових витрат на ліки. І хоча витрати не настільки великі, проте наявних коштів не вистачає та доводиться економити на харчуванні дитини та інших витратах.

У зв`язку з частими захворюваннями сина щорічно лікар надає йому безкоштовну путівку до санаторію в м. Трускавець. Проїзд до санаторію та додаткові витрати позивач оплачує власним коштом.

Крім того, їхній син відвідував спортивні гуртки тхеквондо, баскетбол, відвідував басейн. На сьогоднішній день позивач не має можливості оплачувати ці заняття у зв`язку з браком коштів. І досі ОСОБА_4 мріє займатися баскетболом, але її доходів не вистачає для придбання необхідного знаряддя та оплати зазначеного гуртка, оскільки вона працює повний робочий день та не має можливості працевлаштуватися ще на одну роботу. Інших джерел доходів у неї немає.

Також, син в такому віці, що особлива увага звертається на одяг, взуття, Тож доводиться купувати гарні, зазвичай недешеві, речі, щоб син не виглядав гіршим за однолітків та не зазнавав незручностей та «цькування».

Також, дитина користується комунальними послугами та на неї проводяться нарахування, оплата за які покладається на позивача, як на законного представника неповнолітнього.

На даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього ОСОБА_3 одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо.

Відповідач отримує пенсію, це єдиний офіційний дохід, що обліковується. Проте, регулярно їздить на заробітки за кордон та відповідно отримує доходи, які не декларує на території України, внаслідок чого син втрачає можливість на необхідний та достатній рівень забезпечення для гармонійного розвитку. У відповідача з`явилися додаткові можливості збільшити розмір виплат, однак добровільно він цього робити не бажає. Він має змогу і повинен забезпечувати неповнолітнього сина у розмірі більшому, ніж на даний час нараховується виконавчою службою згідно рішення суду №707/1765/17 від 31.01.2018 р.

У зв`язку із зазначеними обставинами, позивачем заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, а саме у твердій грошовій сумі.

Відповідач на заощаджені кошти, що не обліковані як офіційний дохід, у Польщі придбав 08.09.2020 р. автомобіль «Volkswagen Touran». Згідно акту огляду транспортного засобу вартість придбаного автомобіля 71600,00 грн, що більш ніж в 30 разів перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи.

За таких обставин підтверджено факт значного покращення матеріального становища відповідача.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Фактично розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини є настільки мізерним, що не покриває четвертої частини усіх витрат, які позивач несе на утримання сина щомісячно (це необхідність задовольнити потреби неповнолітнього сина в навчанні, розвитку, забезпечити одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо). Крім аліментів жодної іншої матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає.

З урахуванням викладеного, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та змінити спосіб їх стягнення, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно.

Позивач вказує, що їх син талановитий та старанний. Так, у зв`язку з розвитком здібностей ОСОБА_4 та необхідністю отримання високого рівня знань для участі в конкурсах та олімпіадах з різних предметів, він отримує додаткові освітні послуги, (корекційні заняття з різних предметів, заняття по підготовці до олімпіад, позакласна діяльність, робота з обдарованими дітьми, вивчення додаткової іноземної мови та ін.). За період з 2017 р. по 2021 р. нею було витрачено на плату таких послуг суму 17350,00 грн.

Таким чином відповідач повинен сплатити половину вартості понесених нею витрат на розвиток здібностей нашого сина, що становить 8675,00 грн.

З огляду на вказані обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути додаткові витрати на утримання дитини в сумі 8675,00 грн., а також витрати на правову допомогу в гумі 1500,00 грн.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 25.01.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечує повністю проти вимог заяви, вказуючи на те, що матеріальний стан позивача з моменту останнього рішення суду про стягнення аліментів на дитину навіть покращився. Вона є державним службовцем працює в пенсійному фонді і її заробітна плата, з її слів, збільшилася до 13000,00 грн. Матеріальне становище відповідача з останнього рішення суду не змінилося. Воно є таким ж тяжким як і на день проголошення даного судового рішення. Відповідач вказує, що у нього дійсно тяжкий матеріальний стан. Він отримує мінімальну пенсію в розмірі 1548,14 грн. Дану обставину позивач визнає у позові. Відповідач має щомісячний дохід пенсію, що отримує в управлінні Пенсійного фонду України в Черкаському районні Черкаської області. Розмір пенсії відповідача невеликий, інших офіційних доходів він не має. На користь позивача ним сплачуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1227,49 грн. щомісячно. Він інвалід II групи, що в своєму позові позивач не вказує. Відповідач також ніде не працює. Твердження позивача про те, що відповідач регулярно виїжджає за кордон на заробітки ніякими доказами по справі не підтверджується. Позивач також вважає, що факт придбання ним автомобіля свідчить про його належне матеріальне становище. Дійсно даний автомобіль він придбав. Але ця обставина пояснюється тяжким станом його здоров`я. Відповідачу без автомобіля тяжко пересуватися. Він, інвалід II групи. Згідно магнітно-резонансної томографії від 02.02.2018 року має ознаки дегенеративно - дистрофічних змін попереково-крижового відділу хребта. Протрузії міжхребцевого диску L4-L5. Відповідачу рекомендована консультація невролога, при клінічній потребі МРТ контроль в динаміці. Кошти на придбання автомобіля він позичив. Тому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 31.01.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Змінено розмір аліментів та стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 03.03.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем на підтвердження позовних вимог у частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат на дитину у сумі 8675,00 грн. подано до суду копії договорів від 28.09.2017 року, від 13.09.2018 року, 19.09.2019 р., 16.09.2020 р., 01.09.2021 року, які укладено між ОСОБА_1 та Черкаським гуманітарно-правовим ліцеєм України ЧМРЧО про надання ОСОБА_3 додаткових освітніх послуг.

Згідно довідки від 29.09.2021 р. № 155, яку видано Черкаським гуманітарно-правовим ліцеєм України Міністерства освіти і науки України, про те що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у Черкаському гуманітарно-правовому ліцеї України ЧМРЧО з 01.09.2017 р. і по теперішній час. За період з 01.09.2017 р. по 29.09.2021 р. оплачено додаткові освітні послуги у сумі 17350,00 грн., а саме 2017 рік 1800,00 грн., 2018 р. 4050,00 грн., 2019 рік 4050,00 грн., 2020 рік 4250,00 грн., 2021 рік 3200,00 грн. Всього 17350,00 грн.

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу від 08.09.2020 року, ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу з ТОВ МЕГАСПРИНТ автомобіля VOLKSWAGEN TOURAN 2008 року випуску, номер вантажно-митної декларації UA205050/2020/039172 від 26.08.2020р., вартість транспортного засобу 71600,00 грн.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 28.01.2014 року серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є інвалідом другої групи довічно.

Відповідачем на підтвердження заперечень проти позовних вимог надано протокол обстеження ОСОБА_2 , а саме МРТ головного мозку діагностичного центру ТОВ Скен Лайф від 11.03.2013 р. У висновку зазначено: Постконтузионные очаги глиоза и постконтузионный дефект вещества мозга указанной локализации. Киста сосудистого сплетения левого бокового желудочка, вероятно, дисонтогенетического характера. Умеренная наружная гидроцефалия. Киста правой гайморовой пазухи.

Надано результати магнітно-резонансної томографії ОСОБА_2 від 02.01.2018 року, згідно яких він має МР-ознаки дегенеративно-дистрофічних змін попереково-крижового відділу хребта. Протрузію міжхребцевого диску L4-L5. Рекомендовано консультацію невролога, при клінічній потребі МРТ- контроль у динаміці.

Згідно довідки Черкаської ЦРЛ, ОСОБА_2 перебував з 03.02.1997 року по 28.02.1997 року на лікуванні у неврологічному відділенні. Діагноз: наслідки закритої ЧМТ і травми шийного відділу хребта.

Згідно виписки неврологічного відділення Черкаської ЦРЛ від 15.03.2013 року, ОСОБА_2 знаходився на лікуванні і обстеженні з 05.03.2013 р. по 15.03.2013 р. Клінічний діагноз: стійкі наслідки перенесеної цереброспінальної травми ( 1996 р) у вигляді помірно вираженого астено-вегетативного та стійкого цефалгічного синдрому, правобічного рефлекторно-пірамідного гемісиндрому та змінами на МРТ головного мозку ( від 11.03.2013 р- постконтузійні вогнища і постконтузійний дефект речовини мозку. Кіста судинного сплетіння лівого бокового шлуночка.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.

Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Отже, з положень ст. 181 та ст. 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Ст. 182 СК України визначено, що обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Зокрема, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі 27/21323/17 (провадження № 61-8597св18).

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягненя, та стягнення додаткових витрат на дитину, позивач посилалась на те, що у зв`язку із тим, що син має після закінчення навчання у школі вступати до ВНЗ, останні роки нею було понесено додаткові витрати на підготовку та розвиток здібностей дитини, та самотужки їй важко утримувати сина та забезпечувати належний розвиток дитини. Аліментів, які сплачував відповідач у розмірі 1/4 частини від доходів недостатнього для повноцінного забезпечення сина у їжі, одязі, відвідування ним занять та гуртків.

Позивач стверджувала, що відповідач регулярно працює за кордоном та має неофіційний дохід, з якого не сплачує податки. Відповідачем у 2020 році придбано автомобіль вартістю 71600, 00 грн, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Суд зазначає, що відповідно, до наданих відповідачем доказів, він отримує пенсію по інвалідності у ПФУ. Позивачем не доведено факт працевлаштування відповідача за кордоном та отримання ним доходу, однак доведено факт придбання ним рухомого майна, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, враховуючи стан здоров`я відповідача, право дитини на достойний рівень матеріального забезпечення, обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, розвитку, те, що позивач не довела існування можливості у відповідача сплачувати аліменти саме у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, суд вважає, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення підлягає до часткового задоволення у сумі 2000,00 грн. щомісячно.

Позовна вимога щодо стягнення додаткових витрат на дитину доведена позивачем належними і допустимим доказами, тому підлягає до задоволення у повному обсязі.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.09.2021р. № 29/09/2021, укладений між Адвокатським бюро Грушевим та ОСОБА_1 , квитанцію № 0.0..1 від 01.10.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 сплатила за надані адвокатські послуги 1500,00 грн.

Виходячи з засад розумності, справедливості та співмірності витраченого часу для надання правової допомоги з розміром витрат, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу є співмірними з обсягом виконаних робіт.

Позивачем заявлено вимоги на суму (5000 грн. +8675,00 грн.)=13675,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму (2000,00 грн. +8675,00 грн.)=10675,00 грн. Отже, задоволено 78,06 % позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідача звільнено від оплати судових витрат як інваліда другої групи, тому витрати на правову допомогу позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі ((1500/100)*78,06))= 1170,90 грн. необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави. Судовий збір віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись 12, 82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 8675 (вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витрати ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 1170,90 грн. компенсувати за рахунок держави.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: В. В. Морозов