ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2534/22 Справа № 204/2496/20 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк про визнання недійсними дій по списанню грошових коштів з рахунку, стягнення грошової суми, що була списана, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ Приватбанк про визнання недійсними дій по списанню грошових коштів з рахунку, стягнення грошової суми, що була списана, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 30 липня 2014 року ПАТ КБ Приватбанк звернулися до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитною картою № НОМЕР_1 . 24 листопада 2014 року Красносногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку було відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін. Позивач зазначає, 29 березня 2018 року, у зв`язку з необхідністю відкриття карткового рахунку для отримання заробітної плати, вона звернулася до відділення ПАТ КБ Приватбанк із заявою про відкриття карткового рахунку, але отримала відмову, у зв`язку з наявністю у неї заборгованості перед банком. На її прохання надати розрахунок заборгованості, їй було відмовлено, так як це платна послуга. У зв`язку з цим, позивач була змушена сплатити 100 грн. за довідку про суму заборгованості, яку вона, нібито, має перед банком, рекомендували звернутися у відділ роботи з боржниками. Звернувшись у відділ за адресою: м. Дніпро, вул. Мечнікова, 18, з питанням, з якої причини вона має статус боржника, за наявності рішення суду, їй було повідомлено, що є внутрішнє рішення банку щодо заборгованості. Так як в системі банку вона значилась, як боржник, вона має обмеження щодо користування банківськими послугами, що надає банк. Представник служби безпеки банку порадив звернутися до суду з приводу того, що вона значиться боржником, та в суді доводити відсутність боргу. Оскільки позивач мала вибір з декількох банків, для обслуговування вона відкрила банківські продукти в іншому банку. Через деякий час у зв`язку зі зміною місця роботи у позивача знову виникла необхідність у відкритті карткового рахунку для отримання заробітної плати у ПАТ КБ Приватбанк. 05 березня 2020 року вона відкрила картковий рахунок у відділенні ПАТ КБ Приватбанк НОМЕР_2 . Так, із заробітної плати позивача, що надійшла 12 березня 2020 року в сумі 1750 грн., було списано 875 грн., за позначкою Автоматичне списання коштів на погашення простроченої заборгованості, а пізніше 14 березня 2020 року списано ще 20 грн. з позначкою Погашення боргу. Із розмови з співробітниками банку з`ясувалося, що вона обмежена у використанні он-лайн ресурсів банку, та отримати довідку не має можливості до погашення усіх боргових зобов`язань перед банком. Позивач зверталася з листом до ПАТ КБ Приватбанк з листом про: надання розрахунку заборгованості, повернення списаних коштів, припинення незаконного списання. Однак, 27 березня 2020 року після надходження заробітної плати з рахунку позивача НОМЕР_2 було списано 2101 грн. 49 коп., а 29 березня 2020 року з рахунку було списано залишок коштів у розмірі 11 грн. 09 коп. Оскільки, з рахунків позивача списання коштів було вчинено відповідачем незаконно, з відповідача слід стягнути списані банокм грошові кошти в сумі 3007 грн. 57 коп. Жодних кредитних договорів, як і договору надання банківських послуг б/н від 09 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем не укладалося. Таким чином, банк порушив права позивача на якісне обслуговування. Крім того, своїми протиправними діями у вигляді незаконного списання коштів відповідачем була спричинена моральна шкода. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати незаконними дії ПАТ КБ Приватбанк щодо списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , стягнути з ПАТ КБ Приватбанк на її користь грошову суму в розмірі 3007 грн. 57 коп. (списані кошти); стягнути з відповідача ПАТ КБ Приватбанк на її користь в якості компенсації моральної шкоди грошову суму в розмірі 10000 грн., стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано неправомірними дії АТ КБ Приватбанк щодо списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ КБ Приватбанк на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3007 грн. 57 коп. Стягнуто з АТ КБ Приватбанк на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500 грн. Стягнуто з АТ КБ Приватбанк на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить рішення суду від 25 лютого 2021 року скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2 ст. 1066 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Зобов`язання банку щодо здійснення розрахункових банківських операцій, відповідно до вимог ст. 1071 ЦК України, повинні здійснюватись за розпорядженням клієнта.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставне списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, зазначені норми права прямо передбачають, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду або договору.

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з п. 26.1 ст. 26 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 Інструкції.

Відповідно до п. 6.1. Інструкції від 21 січня 2004 року банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Відповідно до п. 6.5 Інструкції банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті Призначення платежу якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ ПриватБанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У справі встановлено, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у справі №204/5915/14-ц за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності (т.1 а.с.7, 8).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ Приватбанк відхилено, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року залишено без змін (т.1 а.с.9, 10).

Відповідно до дублікатів чеків ПАТ КБ Приватбанк: 14 березня 2020 року з карткового рахунку НОМЕР_4 списано 20 грн. Автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості; 12 березня 2020 року з карткового рахунку НОМЕР_4 списано 875 грн. Автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості; 27 березня 2020 року з карткового рахунку НОМЕР_4 списано 2101 грн. 49 коп. Автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості; 29 березня 2020 року з карткового рахунку НОМЕР_4 списано 11 грн. 08 коп. Автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості (т.1 а.с.11-14).

16 березня 2020 року ОСОБА_1 направила на адресу АТ КБ Приватбанк претензію, яка була отримана банком 19 березня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 просила надати розрахунок заборгованості за карткою, повернути їй списані з рахунку кошти, припинити списання грошових коштів та анулювати запис про заборгованість за карткою № НОМЕР_1 , відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року (т.1 а.с.15, 16).

АТ КБ Приватбанк від 10 квітня 2020 року надали відповідь на звернення позивача та вказали, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ Приватбанк був укладений договір про надання банківських послуг № б/н від 09 червня 2006 року. Згідно умов договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору та вимог закону, зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Рішення суду не припинило зобов`язання за договором, оскільки ст.ст.598-609 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зобов`язання за договором не припинились, та ОСОБА_1 має заборгованість перед банком (т.1 а.с.17).

Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк від 29 березня 2018 року станом на 29 березня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість за договорами: №угоди/рахунку 334326 Картка Універсальна сума заборгованості 10787 грн. 05 коп., № угоди/рахунку 8819 BAD CARD сума заборгованості 1653 грн. 75 коп. (т.1 а.с.28).

29 березня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т.1 а.с.53, 54, 105, 116).

05 березня 2020 року ОСОБА_1 підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (т.1 а.с.49, 50, 51, 101, 102, 117).

05 березня 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до умов та правил надання послуги Картка для виплат (т.1 а.с.52).

Відповідно до виписки по рахунку (основна картка) НОМЕР_1 за період з 01 січня 1999 року по 22 червня 2020 року баланс по рахунку на кінець періоду становить -9361 грн. 46 коп. 12 березня 2020 року банком здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_5 у сумі 875 грн.; 14 березня 2020 року банком здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_5 у сумі 20 грн.; 27 березня 2020 року банком здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_5 у сумі 2101 грн. 49 коп.; 29 березня 2020 року банком здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки НОМЕР_5 у сумі 11 грн. 08 коп. (т.1 а.с.106 115).

Звернувшись до суду із позовними вимогами до АТ КБ Приватбанк у цій справі, ОСОБА_1 зазначила, що АТ КБ Приватбанк неправомірно (без її згоди) списали грошові кошти в загальному розмірі 3007 грн. 57 коп., з належного їй банківського рахунку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року було витребувано у АТ КБ Приватбанк наступні докази: за яким кредитним договором (номер та дата його укладення) АТ КБ Приватбанк здійснило списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 : 12 березня 2020 року та яку суму грошових коштів було списано; 27 березня 2020 року та яку суму грошових коштів було списано; 29 березня 2020 року та яку суму грошових коштів було списано; - виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , з якого здійснювалося АТ КБ Приватбанк списання грошових коштів 12 березня 2020 року, 27 березня 2020 року та 29 березня 2020 року (т.1 а.с.245, 246).

На виконання ухвали апеляційного суду від 22 лютого 2022 року АТ КБ Приватбанк надали відповідь, з якої вбачається АТ КБ Приватбанк здійснили списання грошових коштів з рахунку (карта для виплат) № НОМЕР_6 на погашення заборгованості по кредитному рахунку № НОМЕР_1 , який був відкритий за кредитним договором б/н від 09 серпня 2006 року, та які належать ОСОБА_1 : 12 березня 2020 року - 875 грн., 27 березня 2020 року - 2101 грн. 49 коп., 29 березня 2020 року - 11 грн. 08 коп. (т.2 а.с.15).

Також банк надав виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 (т.2 а.с.16-20).

Встановлено, та із виписки по особовому рахунку вбачається, що кошти, які були списані банком з рахунку позивача, є коштами на виконання зобов`язань між нею та відповідачем за договором б/н від 09 серпня 2006 року, у стягненні яких ПАТ КБ Приватбанк було відмовлено рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 05 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що банком було здійснено неправомірно списання коштів із карткового рахунку ОСОБА_1 в розмірі 3007 грн. 57 коп. на погашення кредитної заборгованості за договором, у стягненні коштів за яким ПАТ КБ Приватбанк було відмовлено рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 05 березня 2015 року, та позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення банком безпідставно списаних з карткового рахунку грошових коштів позивача в сумі 3007 грн. 57 коп. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ КБ Приватбанк моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

АТ КБ Приватбанк неправомірно були списані кошти, які належать позивачу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач втратила можливість розпоряджатися власними коштами, у тому числі з метою забезпечення особистих потреб, при цьому позивачу довелося витрачати час на повернення списаних з її рахунку коштів, що призвело до зміни звичного укладу життя, та як наслідок моральних страждань.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення.

Виходячи з принципу розумності і справедливості суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з АТ КБ Приватбанк на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність та безпідставність позовних вимог позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова