Справа №705/3583/22
2/705/2044/22
У Х В А Л А

29.09.2022 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Р.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину в спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину в спільному майні.

При ознайомленні з матеріалами справи суддею встановлено, що заява не відповідає вимогам статей 175-177 ЦПК України.

Разом з цим, згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач просить суд визнати право власності на: - 1/2 частки об`єкту нерухомого майна квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 30 кв.м., та житловою 16,8 кв.м., реєстраційний номер 23804560; - 1/2 частки грошових коштів (вкладів), внесених у банківські установи за договором банківського вкладу (депозиту) відкритих на ім`я ОСОБА_3 станом на 27 квітня 2020 року.

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач судовий збір сплатив у розмірі 992,40 грн., відповідно до квитанції № 0.0..1 від 16.09.2022, посилаючись на ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.2 та п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Позивачами в позовній заяві заявлено вимоги майнового характеру, а саме: - визнання права власності на 1/2 частки об`єкту нерухомого майна квартири під номером АДРЕСА_1 , загальною площею 30 кв.м. та житловою 16.8 кв.м., реєстраційний номер 23804560; - 1/2 частки грошових коштів (вкладів), внесених у банківські установи за договором банківського вкладу (депозиту) відкритих на ім`я ОСОБА_3 станом на 27 квітня 2020 року.

Так в позовній заяві ОСОБА_1 вказав що квартира придбана за 16373 грн. 00 коп., така ж вартість встановлена на момент вчинення правочину 16.07.2008. Після того, оцінка даного об`єкту не проводилася. Тому розмір судового збору розрахований виходячи із цієї вартості. Встановити оспорюваний розмір банківських вкладів позивачем неможливо.

При цьому матеріали справи не містять належних доказів дійсної вартості майна (квартири), право власності на частку якого просить визнати позивач, на час розгляду справи, оскільки ціна часток квартири обрахована з вартості майна, що зазначена у договорі купівлі-продажу квартири від 16.07.2008. Отже визначена позивачем ціна позову, на думку суду вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна неможливість встановлення якої на момент пред`явлення позову позивачем не обгрунтована.

Зазначений факт не дає можливості суду визначити необхідний розмір судового збору на час подачі позову до суду, який повинен бути сплачений у даному випадку.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна, висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

Враховуючи наведене, позивачам слід надати звіт про оцінку майна відповідно до положень ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», якими визначено, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна та у відповідних випадках складається звіт про оцінку майна або акт оцінки майна на день звернення до суду, на підставі якого буде визначено ціну позову, та сплатити відповідну суму судового збору (у разі недоплати судового збору провести його доплату).

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду не зазначив ціну позову у відповідному розмірі та не додав до позовної заяви матеріали оцінки майна для визначення його дійсної вартості на момент пред`явлення позову.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що для визначення дійсної ціни позову позивачу слід долучити до позовної заяви звіт про оціночну вартість спірної земельної ділянки на час звернення до суду та визначити ціну позову у відповідності до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України.

Позивачем подана позовна заява майнового характеру, тому ставка судового збору за її подання, з урахуванням ціни позову та приписів ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Суму судового збору необхідно розрахувати у відповідності до заявлених позовних вимог.

Після проведення оцінки майна, надання підтверджуючих документів та визначення ціни позову, позивачу необхідно сплатити судовий збір у відповідності до визначеного ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розміру ставки судового збору з урахуванням 992,40 грн., які були сплачені позивачем при зверненні до суду з цим позовом згідно квитанції № 0.0..1 від 16.09.2022.

Крім того, згідно з п. п. 4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту права бо інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним 1/2 частки грошових коштів (вкладів) у банківських установах за договором банківського вкладу (депозиту) відкритих на ім`я ОСОБА_3 станом на 27 квітня 2020 року, однак не вказує, в яких саме банківських установах та яка саме сума коштів (вкладів), у зв`язку із чим позовні вимоги не є конкретизованими.

Згідно з ч.1-3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі вищевикладеного, позовну заяву ОСОБА_1 потрібно залишити без руху, а позивач в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, повинен усунути зазначені недоліки, в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину в спільному майні залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Учасник справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://um.ck.court.gov.ua/sud2318/info/csz/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Піньковський