ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6371/22 Справа № 201/1487/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2022 року Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Центральний» (далі ОСББ «Центральний») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат.

13 травня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до ОСББ «Центральний» про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року в задоволенні клопотання про прийняття її зустрічного позову до ОСББ «Центральний» про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями і об`єднання його в одне провадження з первісним позовом відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, яким прийняти зустрічний позов ОСОБА_1 від 13 травня 2022 року та відкрити провадження у справі №201/4296/22, враховуючи нікчемність договорів № від 17 вересня 2020 року, №3244839-21 від 14 червня 2021 року про надання правової допомоги та ордеру від 24 грудня 2021 року на надання правничої допомоги у справі №201/1487/22, що виключає законні підстави на представництво інтересів ОСББ «Центральний» неналежним представником позивача адвокатом Лихопьок Д.П. та той факт, що позивач, в особі ОСОБА_2 , який підписав договори, не є носієм прав і обов`язків у справі №201/1487/22 закрити провадження у справі №201/1487/22 за позовом ОСББ «Центральний» до ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що зустрічна позовна заява була подана до суду 13 травня 2022 року з додержанням загальних правил пред`явлення позову і відповідає вимогам статей 175,177 ЦПК України та строкам її подання, визначених ст.193 ЦПК України. Вказує, що судом першої інстанції було визначено, що був здійснений розгляд не зустрічного позову, а клопотання про прийняття зустрічного позову, що суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства. Судове засідання з розгляду зустрічного позову фактично не проводилося, суд не досліджував докази по справі і не заслуховував думку сторін, постановлена ухвала містить шаблонний набір загальних висловів. Зазначає, що обидва позови є взаємопов`язані, їх спільний розгляд є доцільним, виникають з одних правовідносин, а задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вказує, що першочерговим є саме визначення повноважень позивача у зв`язку з чим прийняття зустрічного позову є вкрай важливим. Вказує, що ОСОБА_2 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для підписання договорів з адвокатом Лихопьоком Д.П. на надання правової допомоги ОСББ «Центральний», без письмової згоди на це правління. Крім того, зазначає, що у адвоката Лихопьока Д.П. відсутні законні підстави для представництва позивача, зважаючи на те, що термін дії договорів на надання адвокатських послуг закінчився, тобто усі підписані ним документи нікчемні, що призвело до неправомірності виникнення процесу з причин відсутності у представника позивача права на звернення до суду та не може бути продовженим. У самого адвоката також відповідні повноваження відсутні.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, судові витрат, понесені позивачем на правову допомогу, а саме 6 000 грн., покласти на відповідача, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для прийнятті зустрічного позову відсутності, зважаючи на те, що предмети вказаних позовів є різними, не є взаємопов`язаними, та не виникли з одних і тих самих правовідносин. Зустрічний позов фактично стосується діяльності і управління позивача, рішень прийнятих його органом управління. Вказує, що зустрічний позов відповідача не може бути розглянутий у цивільному судочинстві, оскільки спір виникає саме з господарських правовідносин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду зміні в частині викладення його резолютивної частини.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів цивільної справи, в лютому 2022 року ОСББ «Центральний» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат, в якому просили, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01 липня 2022 року, стягнути з ОСОБА_1 на власну користь заборгованість в розмірі 31 037,99 грн. за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, у тому числі обслуговування ліфтів, вивозу ТБВ, розташованих по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСББ «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.38).

13 травня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до ОСББ «Центральний» про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями.

Звертаючись до суду із відповідним зустрічним позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсним протокол засідання правління ОСББ «Центральний» від 20 червня 2020 року про обрання ОСОБА_2 головою правління; визнати ОСОБА_2 неуповноваженою особою на виконання обов`язків голови правління ОСББ «Центральний» з 13 червня 2020 року на підставі протоколу засідання правління ОСББ «Центральний» від 12 березня 2020 року; визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо призначення себе на посаду керуючого ОСББ «Центральний», а ОСОБА_3 на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинку та розпорядження грошовими коштами ОСББ «Центральний» зі сплати заробітної плати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Центральний» 259 000 грн. відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що протокол засідання правління ОСББ «Центральний» від 20 червня 2020 року, на якому головою правління було обрано ОСОБА_2 , не відповідає вимогам п.15 статуту ОСББ «Центральний», нотаріально не посвідчений, відсутні зміни про це в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тобто останній не є головою правління, отже останній не має повноважень на вчинення будь-яких правочинів від імені ОСББ «Центральний».

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що його прийняття може утруднити розгляд справи, їх спільний розгляд є недоцільним, розгляд зустрічного позову не впливає на розгляд первісного позову і навпаки, позови не є взаємопов`язаними.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову та його об`єднання з первісним, в той же час вважає за необхідне змінити викладення резолютивної частини ухвали суду.

Відповідно до статті 193 ЦПК України вбачається, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Згідно статті 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У частині першій статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсним протокол засідання правління ОСББ «Центральний» від 20 червня 2020 року про обрання ОСОБА_2 головою правління, оскільки відповідним протоколом порушуються її права та інтереси.

За таких обставин спір у цій справі стосується саме права позивача як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, діяльністю юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №462/2646/17 (провадження №11-1272апп18) зазначено, що «правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №813/6286/15 (провадження №14-576апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі №501/1571/16-ц (провадження №14-472цс19).

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 частини першої статті 20 ГПК України справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №510/456/17 (провадження №14-1цс19) зроблено висновок, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини. У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень. Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права. Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів") зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним. Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №145/1885/15-ц. Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки спірні правовідносини є найбільш наближеними до правовідносин, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, то наведений спір має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що прийняття зустрічного позову та об`єднання його з первісним позовом є неможливим, оскільки вказані позови виникають з різних правовідносин, зокрема, з різних юрисдикцій, не є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд не є можливим, а тому підстави для прийняття зустрічного позову є неможливим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що звертаючись до апеляційного суду із дійсною відповідною скаргою, апелянт просила закрити провадження у справі №201/1487/22 за позовом ОСББ «Центральний» до ОСОБА_1 , в той же час, відповідні вимоги є передчасними та виходять за межі повноважень апеляційного суду та предмету апеляційного перегляду, оскільки стосується вирішення вимог первісного позову, що входить до повноважень суду першої інстанції.

В той же час, колегія суддів вважає за необхідне змінити резолютивну частину ухвали суду першої інстанції, виклавши її в наступній редакції: У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСББ «Центральний» про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями до спільного розгляду з первісним позовом ОСББ «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат відмовити».

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2022 року змінити в частині викладення резолютивної частини.

Виклавши її у наступній редакції:

У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Центральний» про визнання дій протиправними та відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями до спільного розгляду з первісним позовом Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по обов`язковим внескам і платежів на утримання будинку та прибудинкової території, коштів і судових витрат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.