Справа № 191/2356/22
Провадження № 2/191/767/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2022 р. м.Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Окладнікової О.І.,
за участю секретаря судового засідання Заламай О.Ю.,
розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання батьківства,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання батьківства.
Ухвалою суду від 26.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.
Від представника позивача до суду надійшло уточнене клопотання про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, яке мотивоване тим, що до предмету доказування входять обставини, які вказують на наявність батьківської спорідненості між померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить призначити за справою судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (, адреса 49005, м.Дніпро, пл.Соборна,14). На вирішення експертизи просить поставити питання:
- встановити ДНК профіль загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини;
- чи може бути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини;
- чи може бути загиблий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народжений громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Також представник позивача просить доручити Лозівському відділенню Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (, адреса: 64600, Харківська область, м.Лозова, вул.Машинобудівників, 29) направити висновок судово-медичної експертизи №12-17/417-ЛЗт/22 та відібраний біологічний матеріал (ребро) загиблого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (, адреса 49005, м.Дніпро, пл.Соборна,14) та уповноважити адвоката Марину Аліну Олексіївну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане Радою адвокатів Запорізької області ЗП 002199 від 16.05.2019 року) одержати від Лозівського відділення Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи біоматеріал та експертний висновок для подальшої передачі до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. Витрати на проведення експертизи представник позивача просить покласти на позивача.
У судове засідання представник позивача, відповідач та представники третіх осіб не з`явилися.
Від представника позивача та відповідача надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
При розгляді цієї справи щодо встановлення судом батьківства враховуються (але не виключно) обставини спільного проживання і ведення спільного господарства матір`ю дитини і батьком або спільне виховання чи утримання ними дитини, а також докази, що з достовірністю підтверджують визнання батьківства.
Підставою для встановлення батьківства є належні і достатні відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі №543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі №641/9147/15-ц (провадження №61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі №225/6301/15-ц (провадження №61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі №562/1155/18 (провадження №61- 11709св19).
Судом установлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексі України №0 від 25.09.2018 року, актовий запис про народження №113 від 22.12.2014 року, вбачається, що державна реєстрація народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Лозівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).
Відповідно до відповіді в.о.завідувача Лозівським відділенням КЗОЗ ХОБСМЕ на адвокатський запит від 12.09.2022 року, 15.07.2022 року була проведена судово-медична експертиза трупа гр-на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (висновок №12-17/417-ЛЗт/22 від 15.07.2022 року), в ході якої був відібраний біологічний матеріал (ребро) для ймовірної подальшої ДНК-експертизи, який знаходиться в архіві біологічних зразків від трупів в сейфі Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ.
Диспозиція ст.ст.57-59 ЦПК України не обмежує сторін у поданні лише письмових доказів на підтвердження факту батьківства. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.76 ЦПК України).
Виходячи із змісту цієї норми закону, кровна спорідненість може бути доведена чи спростована лише в результаті проведення судової молекулярно-генетичної експертизи методом аналізу ДНК.
Аналогічна думка висловлена і в п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" де зазначено: "коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів, тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто із сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Отже, виходячи зі змісту цього закону на осіб, які беруть участь у справі, покладаються певні обов`язки, при недотриманні яких можуть наступити несприятливі наслідки.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі №641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61- 11709св19).
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «КАLАСНЕVА v. RUSSIА», заява №3451/05, §34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Таким чином, висновок судово-генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте, його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Враховуючи положення статті 12 ЦПК України, що визначає зміст змагальності судового процесу, позивач має право звертатися до суду із клопотанням про призначення експертизи.
На підставі ст.3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15 жовтня 1975 року, ратифікованої Україною 14 січня 2009 року, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18).
У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року у справі «Яггі проти Швейцарії», Європейський суд з прав людини постановив, що мало місце порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника.
При цьому суд зазначив, що людина, котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомагати встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності.
У відповідності до ст.ст.103-104 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі). В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Призначення експертизи є частиною дослідження обставин по справі та, у сукупності з іншими обставинами, дозволить суду максимально повно з`ясувати обставини по справі, сприятиме встановленню істини.
Суд, не даючи оцінку правовим відносинам між сторонами у справі, не в праві позбавляти дозволених законом та обраних сторонами засобів доказування, оскільки за такої ситуації це порушить їх права у цивільному процесі, свідчитиме про порушення принципу диспозитивності та об`єктивного судового розгляду.
Проведення експертизи суд вважає необхідним доручити Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (, адреса 49005, м.Дніпро, пл.Соборна,14).
З урахуванням положень ст.139 ЦПК України, враховуючи, що стороною, яка заявила клопотання про призначення експертизи, є позивач, то відповідно обов`язок по оплаті експертизи покладається саме на позивача.
Згідно вимог п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Враховуючи, що для проведення експертизи необхідний значний проміжок часу, суд вважає необхідним, на підставі положень п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України, зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.
Керуючись ст.ст.103, 104, 108, 139, 252, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мариної Аліни Олексіївни про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задовольнити.
Призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:
- встановити ДНК профіль загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини.
- чи може бути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини?
- чи може бути загиблий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народжений громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ?
Проведення експертизи доручити Комунальному закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (, адреса 49005, м.Дніпро, пл.Соборна,14), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.
Доручити Лозівському відділенню Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (, адреса: 64600, Харківська область, м.Лозова, вул.Машинобудівників, 29) направити висновок судово-медичної експертизи №12-17/417-ЛЗт/22 від 15.07.2022 року та відібраний біологічний матеріал (ребро) загиблого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (, адреса 49005, м.Дніпро, пл.Соборна,14).
Уповноважити адвоката Марину Аліну Олексіївну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю видане Радою адвокатів Запорізької області ЗП 002199 від 16.05.2019 року) одержати від Лозівського відділення Комунального закладу охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи біоматеріал (ребро) загиблого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та експертний висновок судово-медичної експертизи №12-17/417-ЛЗт/22 для подальшої передачі до Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради.
Оплату витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, покласти на позивача ОСОБА_1 .
Роз`яснити сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі, згідно яких у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.І.Окладнікова