Справа № 212/1622/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Зюркевич В.В., порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач у своїй позовній заяві зазначила, що з 22 травня 1998 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Разом з чоловіком постійно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , квартира належала чоловікові на праві особистої приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового жилого будинку, в Житлово-будівельному кооперативі «Жовтень-12», що складається з двох кімнат загальною площею 48,8 кв.м., в тому числі жилою площею 27,1 кв. м., яка належала померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, видане 08.12.1992 року ЖСК «Жовтень-12», згідно з рішенням № 915 від 31.03.1989 року виконавчого комітету Жовтневого районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу. Право власності зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації м. Кривого Рогу. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого за законом. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має.

21 жовтня 2020 року позивач звернулася до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контри Биканова Р.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок через те, що в свідоцтві про право особистої власності на нерухоме майно, видане 08.12.1992 року ЖСК «Жовтень-12», згідно з рішенням № 915 від 31.03.1989 року виконавчого комітету Жовтневого районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу відсутній підпис завідуючого відділом комунального господарства, а також воно не скріплене печаткою, але у Криворізькому бюро технічної інвентаризації зареєстроване у книзі під № 67, стор.119, запис № 119. Рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду.

Тому позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового жилого будинку, що складається з двох кімнат загальною площею 48,8 кв.м., в тому числі жилою площею 27,1 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 23 березня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалами суду від 24 червня 2022 року та 03 жовтня 2022 року вирішено питання щодо витребування доказів.

Ухвалою суду від 24 червня 2022 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу в судове засідання не заявився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 22 травня 1998 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 04.01.2020 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та складено відповідний актовий запис № 25.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового жилого будинку, в Житлово-будівельному кооперативі «Жовтень-12», що складається з двох кімнат загальною площею 48,8 кв.м., в тому числі жилою площею 27,1 кв. м., на підставі свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, видане 08.12.1992 року ЖСК «Жовтень-12», згідно з рішенням № 915 від 31.03.1989 року виконавчого комітету Жовтневого районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу.

Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке Бюро Технічної Інвентарізацї» № 182490 від 21.10.2020, вбачається, що відповідно до даних архівної справи, станом на 31.12.2012, квартира, розташована в АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі 67-119-119 на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 08.12.1992 року районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу, згідно рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 31.03.1989 року № 915.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 не має, що підтверджується копією спадкової справи, яка була заведена після смерті спадкодавця та витребувана судом з Другої криворізької державної нотаріальної контри. Як видно із спадкової справи, ніхто, крім позивача, до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертався.

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контри Биканова Р.І. від 21.10.2020 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок через те, що в свідоцтві про право особистої власності на нерухоме майно, видане 08.12.1992 року ЖСК «Жовтень-12», згідно з рішенням № 915 від 31.03.1989 року виконавчого комітету Жовтневого районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу відсутній підпис завідуючого відділом комунального господарства, а також воно не скріплене печаткою, але у Криворізькому бюро технічної інвентаризації зареєстроване у книзі під № 67, стор.119, запис № 119.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових (ст.ст. 15, 16 ЦК України) .

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-20цс11 від 21.05.2012р., який ухваленою за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як слідує зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в межах вирішення цивільно-правового спору.

Статтею ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори від 21 жовтня 2020 року, було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 належним чином підтверджені письмовими доказами, та ґрунтуються на законі, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового жилого будинку, що складається з двох кімнат загальною площею 48,8 кв.м., в тому числі жилою площею 27,1 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 01 листопада 2022 року.

Суддя: Р. В. Дехта