Справа № 368/997/21
Провадження № 2/368/160/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"12" липня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Балацька В.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

22.10.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Шлюб між ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Землянка Кагарлицького району Київської області (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с. Калмиківка Старобільського району Луганської області, який зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 56 від 16.05.2017 року, - розірвати без надання терміну на примирення.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

З Відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі з 16.05.2017 року, який того ж дня був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 56 від 16.05.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

Спільних дітей у них немає, але з Відповідачкою у нього немає ніякого зв`язку, а тому разом подати до ДРАЦСу заяву на розірвання шлюбу вони не можуть, у зв`язку з цим він змушений звертатись до суду з даною позовною заявою.

Сімейне життя з Відповідачкою не склалося ще з самого початку через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.

У них різні погляди на життя і сімейні цінності, тому це призвело до розпаду сім`ї. Фактичні шлюбні відносини між ним та Відповідачкою припинені ще три роки назад, тобто в 2018 році, спільне господарство не ведеться. З того ж часу Відповідачка з ним не проживає, вона пішла від нього до іншого чоловіка.

За таких обставин вважає, що фактично подальше спільне життя з Відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох сторін.

Спору про поділ майна немає.

Підстав для примирення не вбачає.

На даний час вони втратили один до одного почуття любові і поваги та стали повністю чужими людьми.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу .

Відповідно до ч. 1. ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оригінали копій документів, доданих до позову знаходяться у нього.

На теперішній час іншими судами України, за його заявами не розглядаються справи з аналогічними позовними вимогами з приводу розірвання шлюбу.

Попередньо судові витрати складаються лише із судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 104, ч.З ст. 105, ч.І ст. 110, ст. 112 СК України, ст. 27 ЦПК України, ст.ст. 174-177, 184 ЦПК України, - позивач просить суд винести судове рішення, на підставі якого задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

22.10.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/997/21, провадження № 2/368/160/22.

16.11.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 14 год. 00 хв. 21.12.2021 року.

21.12.2021 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 28.01.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 28.01.2022 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, категорично заперечує проти надання терміну на примирення, просить не стягувати судові витрати з відповідачки на його користь.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 28.01.2022 року, відповідачка по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідачка ОСОБА_2 не надіслала на адресу відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала на адресу суду письмових заяв про слухання справи у її відсутність, чи про відкладення слухання справи, відповідно, неявку відповідачки ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 28.01.2022 року, суд визнав як неповажну, та, відповідно, - таку, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

28.01.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання без сторін по справі, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 09.03.2022 року.

09.03.2022 року проведення судового засідання відкладено на 15 год. 00 хв. 06.06.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

06.06.2022 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 12.07.2022 року взв`язку з неявкою сторін по справі.

В основне судове засідання, яке відбулося 12.07.2022 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивача, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, категорично заперечує проти надання терміну на примирення, просить не стягувати судові витрати з відповідачки на його користь, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

В основне судове засідання, яке відбулося 12.07.2022 року, відповідачка по справі, - ОСОБА_2 , - не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, відповідачка не надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині позовної заяви, відповідачка не надіслала на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у її відсутність, відповідно, неявку відповідачки ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 12.07.2022 року, - суд визнав неповажною, та такою, яка не перешкоджає слуханню справи по суті, та такою, яка дає суду підстави для винесення заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині уточненої позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції позивача ОСОБА_1 , яку він висловив в письмовій заяві, - він не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явилася 5 (п`ять) раз поспіль.

Відповідачка не надіслала на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомила про причини своєї неявки, не надіслала заяву про відкладення слухання справи, не подала відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслала заяви про слухання справи у її відсутності, відповідно, її неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідачки, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зареєстроване місце проживання відповідачки є АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце загальна підсудність, - підсудність за місцем реєстрації відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Землянка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 14.06.2019 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачкою по даній справі є фізична особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Калмиківка Старобільського району Луганської області, громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

16.05.2017 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , - відповідачкою по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 16 травня 2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Землянка Кагарлицькогго району Київської області, громадянин України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Калмиківка Старобільського району Луганської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 16 травня 2017 року, про що 16 травня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 56.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

ОСОБА_5 .

Дружини ОСОБА_6 .

Від спільного шлюбу сторони малолітніх дітей не мають.

Відомостей про вагітність відповідачки в матеріалах справи немає.

Спорів майнового характеру в сторін немає.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Шлюбні відносини між позивачем ОСОБА_1 та Відповідачкою ОСОБА_2 фактично припинені з 2018 року, з того часу, як Відповідачка ОСОБА_2 полишила свою сім`ю, а саме, - позивача ОСОБА_1 та не бажає брати участь у спільному спільному подальшому сімейному житті.

Цьому факту перебувало те, що між сторонами виникали часті сварки.

Відповідачка ОСОБА_2 покинула сім`ю, не повідомивши про позивача ОСОБА_1 .

Суд вважає, що подальше спільне життя позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 , як подружжя і збереження шлюбу, - суперечить інтересам позивача ОСОБА_1 .

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивача ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, а також в зв`язку з фактами полишення відповідачкою ОСОБА_2 сім`ї без поважних причин, так є і пасивна згода відповідачки ОСОБА_2 на розірвання шлюбу (неодноразова неявка в судові засідання, що опосередковано вказує на байдужість відповідачки на факт розірвання шлюбу), а тому, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - починаючи з 2018 року, - відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 3 ьох років, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 3 ьох років), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи наповедінку відповідачки, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 3 ьох років, - не проживають як чоловік та жінка, у позивача ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь які відносини з відповідачкою ОСОБА_2 , що є обопільним, в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивача на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у позиції позивача в письмовій заяві, так і опосередкована позиція відповідачи, яка ігнорує засідання суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, ( що має місце в даному випадку, - ухилення відповідача від подачі спільної заяви до органів ДРАЦСу).

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, - більше 3 ьох років, спорів майнового спору між сторонами немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати відповідачка після розірвання шлюбу, то суд приходить до висновку щодо залишення позивачці ОСОБА_2 після розірвання шлюбу прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - ОСОБА_6 , - з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності відповідачки ОСОБА_2 , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд приймає рішення про залишення відповідачці ОСОБА_2 прізвища, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, що розривається судом, - « ОСОБА_6 », причому, суд зазначає, що в даному випадку клопотань від відповідачки ОСОБА_2 про зміну прізвища не надходило, а тому, - суд не може вийти за межі позовних вимог та клопотань учасників процесу.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_1 , так як він подав письмове клопотання про залишення судових витрат, понесених ним при розгляді даної справи, - за ним, та відсутності необхідності стягнення таких сум з відповідачки ОСОБА_2 на його користь;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, зважаючи на обставини справи, примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 16 травня 2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кимївській області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Землянка Кагарлицького району Київської області, громадянином України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 14.06.2019 року органом 3231, РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою село Калмиківка Старобільського району Луганської області, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_4 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 16 травня 2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кимївській області, актовий запис за № 56 від 16 травня 2017 року, - розірвати.

Після вступу рішення в законну силу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці село Калмиківка Старобільського району Луганської області, громадянці України, РНОКПП: НОМЕР_4 , - залишити прізвище, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається, - « ОСОБА_6 ».

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.

С