провадження № 4-с/389/4/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання - Гой І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Піліпенко Ірини Вікторівни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Піліпенко І.В.

На обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні у відділі перебували виконавчі провадження № 13189993, № 25654606, в межах яких на все його майно було накладено арешт.

Виконавче провадження №13189993 з виконання виконавчого листа №2-484, виданого 24.10.1997 Знам`янським міськрайонним судом про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , 28.04.2012 було закінчене на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», проте одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем арешт з його майна не був знятий.

У виконавчому провадженні №25654606 виконавчий лист №2-248/11, виданий 22.02.2011 Знам`янським міськрайонним судом про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 14.09.2017 був повернутий стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», проте під час винесення постанови про повернення виконавчого документа державним виконавцем арешт з його майна також не знятий.

Оскільки на його звернення відділом ДВС листом від 21.02.2022 відмовлено у знятті арешту з його майна у зв`язку з відсутністю законних підстав, тому він вимушений звернутися до суду з даною скаргою.

До скарги скаржником додане клопотання, у якому просив поновити пропущений для оскарження строк як такий, що пропущений з поважних причини, оскільки на даний час він проходить військову службу у Збройних силах України і про існування листа-відповіді від 21.02.2022 начальника ДВС йому стало відомо 11.05.2022 з телефонної розмови із сестрою, яка проживає в м. Знам`янка та на даний час опікується його майном, у тому числі перевіряє поштову кореспонденцію.

Просив суд зобов`язати начальника відділу ДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Піліпенко І.В. зняти арешт з його нерухомого майна, який накладено у виконавчих провадженнях № 13189993, № 25654606.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги скарги, просить її задовольнити та розглядати справу без його участі.

Особа, бездіяльність якої оксаржується, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заперечень не надала.

Заінтересовані особі також в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, заперечень не надали.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби (згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень спецрозділ) перебувало виконавче провадження №13189993 з виконання виконавчого листа №2-484, виданого 24.10.1997 Знам`янським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , 28.04.2012 виконавче провадження закінчене на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Також на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №25654606 по виконанню виконавчого листа №2-248/11 виданого 22.02.2011 Знам`янським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 , 14.09.2017 виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до інформаційної довідки 285586510 від 18.11.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта виявлено наступні обтяження:

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №8485343, зареєстровано 23.02.2009 на підставі виконавчого листа №2-484, виданого 24.10.1997 Знам`янським міським судом;

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №11490114, зареєстровано 11.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011 виданої ВДВС Знам`янського МРУЮ, виконавчий лист №2-248/11 виданого 22.02.2011 Знам`янським міськрайонним судом;

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №11518140 зареєстровано 18.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011р. виданої ВДВС Знам`янського МРУЮ;

на будинок за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження №11518142 зареєстровано 11.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011р. виданої ВДВС Знам`янського МРУЮ.

На звернення боржника до відділу ВДВ про надання копій постанов про закінчення виконавчих проваджень та зняття арешту з майна через закінчення виконавчих проваджень, отримав відмову. Повідомлено про те, що паперові примірники виконавчих проваджень знищені відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 №1829/5, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Аналогічні положення містяться і у редакції Закону на час накладення арештів на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час закінчення виконавчого провадження 13189993) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору бо витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням 25654606) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

Судом встановлено, що стягнення за виконавчим листом проводилося на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2011 року в справі 2-248/11, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повторно виконавчий документ до виконання не було пред`явлено, та пройшли строки на його виконання через виповнення дитині повноліття, відомості про наявність заборгованості із стягнення аліментів відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Крім того, згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За своїм змістом принцип обов`язковості судових рішень, як один з визначальних принципів здійснення правосуддя в Україні, полягає в обов`язковому виконанні на всій території України судових рішень, що набрали законної сили, а також у встановленні відповідальності за невиконання таких рішень.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, шо рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. ст. 316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що відсутні законні підстави накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 з метою повного, своєчасного та реального виконання рішень суду про стягнення аліментів, так як в судовому засіданні встановлено, що заборгованість по аліментам відсутня, претензій з боку стягувачів до боржника немає, виконавчі провадження відносно боржника на примусовому виконанні відсутні, власник майна має право розпорядитися свої майном на власний розсуд, тому скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 260, 354, 450,451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати начальника Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які накладено в рамках виконавчих проваджень №13189993 та №25654606:

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №8485343, зареєстровано 23.02.2009 на підставі виконавчого листа №2-484, виданого 24.10.1997 Знам`янським міським судом;

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №11490114, зареєстровано 11.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ, виконавчий лист №2-248/11 виданого 22.02.2011 Знам`янським міськрайонним судом;

на все нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №11518140 зареєстровано 18.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ;

на будинок за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження №11518142 зареєстровано 11.08.2011 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 05.04.2011 ВДВС Знам`янського МРУЮ.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Український В.В.