провадження № 2-з/361/7/22
УХВАЛА

04 січня 2022 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Альфа-Банк (далі АТ Альфа-Банк), у якому просить визнати недійсною суму боргу в розмірі 150094,06 доларів США за кредитним договором № 410/1707-Пі від 13 лютого 2007 року, укладеним між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, визначену в повідомленні АТ Альфа-Банк № 12/07 від 12 листопада 2021 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного житлового будинку.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду про задоволення позову та повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Із позовної заяви ОСОБА_1 видно, що нею оспорюється сума боргу в розмірі 150094,06 доларів США за кредитним договором № 410/1707-Пі від 13 лютого 2007 року.

У заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення її позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та забороною іншим особам вчиняти будь-які дії.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Аналіз наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно дає підстави для висновку, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

За змістом і формою заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Аналізуючи вказані норми законодавства, слід дійти висновку, що при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову доводи ОСОБА_1 щодо здійснення дій відповідачем направлених на відчуження третім особам належного їй нерухомого майна не підтвердженні, обґрунтування, яким чином невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та визнання недійсною суми боргу, зазначеної відповідачем у повідомленні № 12/07 від 12 листопада 2021 року, у заяві відсутнє, яким чином предмет позову визнання недійсним суми боргу пов`язаний з накладенням арешту на вказаний вище житловий будинок, доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, суду не надано.

Крім того, вимоги позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна позивачем належним чином не конкретизовані, не зазначено, які саме дії та яким особам вона просить суд заборонити їх вчиняти, що позбавляє суд можливості вжити даний вид забезпечення позову.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню позивачу, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України,

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 149 153, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.