Номер провадження: 22-з/813/25/22
Номер справи місцевого суду: 520/979/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
22.03.2022 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Заїкіна А.П.
за участю секретаря судового засідання: Дубрянської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КП „ЖКС „Вузівський" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП „ЖКС „Вузівський" про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 24 767 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП „ЖКС „Вузівський" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 24 767 грн та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 зазначає, що апеляційний суд ухвалюючи нове рішення не вирішив питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 22.03.2022 року на 16.00 годину, сторони до суду не з"явилися, причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ознайомившись із заявою про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що дійсно при ухваленні нового рішення суду, апеляційний суд не вирішив питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду.

При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 8, 13 ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , до судових дебатів, ставила питання щодо вирішення судом питання про стягнення судових витрат. Так, відповідно її заяви, яка міститься в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь витрати понесені нею на: професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 400 гривень; оплату будівельно технічних експертиз від 03.01.2017 року у розмірі 6000 грн та від 02.06.2020 року у розмірі 6 177 грн., поштові витрати у розмірі 239, 50 грн; витрати на друк документів у розмірі 179, 80 грн; судовий збір, понесений при поданні позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 840, 80 грн; судовий збір, понесений при поданні апеляційної скарги у розмірі 1 261, 20 грн, а всього витрат, на загальну суму 23 098, 30 грн.

Досліджуючи матеріалі справи, колегією суддів встановлено, що при зверненні з позовом до суду першої інстанції, позивачка сплатила 640 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією а.с. 01, том 1, на який посилається сама заявник. Ціна позову становила 29 767 грн, з яких матеріальна шкода у розмірі 24 767 грн та моральна шкода у розмірі 5000 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, сплативши 1 261, 20 грн. судового збору (а.с.66, том 2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.11.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП „ЖКС „Вузівський" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 24 767 грн та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В іншій частині вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Таким чином, апеляційним судом задоволено 93, 3% вимог позивача. Оскільки за правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 895, 68 грн. судового збору.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 09 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ „Консалтингова компанія „Є Право!" було укладено договір № 021/КП про надання консалтингових послуг - юридичної допомоги по даній справі (а.с.63-65, том 2).

За п.1.3 даного договору, до надання юридичної допомоги входить: організація досудових заходів: збирання доказів, написання претензій, запитів, витребування доказів, здійснення інших дій, направлених на збирання доказів; роз"яснення правової позиції, консультування замовника щодо обставин справи, прав і обов"язків учасників справи, можливих наслідків по справі; представлення та захист інтересів клієнта у всіх судових установах, участь у судових засіданнях, написання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарги, відзивів, відповідей на відзиви, складення заперечень, пояснень, клопотань, тощо, супровід в судах всіх інстанціях та представництво на стадії виконавчого провадження.

За пунктом 1.8 договору, витрати на відрядження (оплата транспорту, проживання, харчування, відрядні), та витрати на проїзд, пошту, телефонні розмови, канцелярські товари, копіювання та друк, оплачуються окремо за рахунок клієнта.

Відповідно п.2.3 договору, клієнт сплачує гонорар за правову допомогу у гривневому еквіваленті, у розмірі ринкової вартості суми 250 доларів США, але не менше 8 400 грн, в т. ч. ПДВ 20% 1400 грн.

Відповідно квитанції, ОСОБА_1 сплатила на рахунок ТОВ „Консалтингова компанія „Є Право!" 8 400 грн правової допомоги (а.с.62, том 2).

Приймаючи до уваги, що позовна заява, яка включає вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволена частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, тобто 8 400 грн. *93,3% = 7 837 грн. 20 коп.

Крім того, в процесі розгляду справи, за рахунок позивача було проведено 2 будівельно-технічні експертизи від 03.01.2017 року та від 02.06.2020 року.

Відповідно квитанцій, за будівельно технічну експертизу від 03.01.2017 року ОСОБА_1 сплатила 6000 грн (а.с.238 том 1), а за будівельно технічну експертизу від 02.06.2020 року - 6 177 грн (а.с.236, том 1), а відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 12 177 грн. *93,3% = 11 361 грн. 14 коп.

Що стосується поштових витрат, які понесла позивачка у розмірі 239, 50 грн. та витрат на друк документів у розмірі 179, 80 грн, то ці витрати є недоведеними, оскільки з поштових відправлень вбачається, що отримувачем є Антимонопольний комітет, Міністерство Регіонального управління, Київська районна адміністрація, ДП міського господарства, які не є учасниками справи, а із вимог про стягнення витрат за друк документів взагалі не зрозуміло за яку саме розпечатку документів мають стягуватися ці витрати.

Таким чином загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 20 094 грн. 02 коп. (895,68+ 7 837,20 + 11 361,14)

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з КП „ЖКС „Вузівський" на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальному розмірі 20 094 гривні 02 копійки.

В іншій частині стягнення судових витрат відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 19.04.2022 року

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: О.В. Князюк

А.П. Заїкін