н/п 2/490/3397/2021 Справа №490/3738/21

Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2022 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку обґрунтовуючи його тими обставинами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді садового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки для садівництва, що має ту ж адресу.

На даний момент, позивачка оформила право власності на садовий будинок з надвірними спорудами. Інші спадкоємці першої черги, крім позивачки, відсутні.

Право власності на садовий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 14.05.2021 року.

Але, на разі, позивачка не може належним чином оформити право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку, оскільки вона рахується до цього часу за попереднім власником.

24.02.2021 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Ця земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія IV-МК №027733 від 13.10.1995 року, виданий на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради №327 від 23.06.1995 року, цільове призначення - садівництво. Земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :05:061:0027.

Відповідно до наявних копій документів, що знаходяться у позивача, вказані будинок та земельна ділянка були продані ОСОБА_2 ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу від 17.07.1996 року).

23.09.1997 року ОСОБА_4 продала будинок разом із земельною ділянкою ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу №7345 від 23.09.1997 року). Щодо цього договору в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія IV-МК №027733 від 13.10.1995 року зроблена помітка про продаж.

Отже, з огляду на смерть чоловіка позивачки ОСОБА_3 , оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки неможливо.

За такого, позивачка просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що фактично належала її чоловіку ОСОБА_3 (відповідно до державного акту ОСОБА_2 ) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія IV-МК №027733 від 13.10.1995 року, виданого на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради №327 від 23.06.1995 року, цільове призначення садівництво, кадастровий номер :05:061:0027.

Ухвалою суду від 17.06.2021 року дану позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

На виконання усунень недоліків позовної заяви, від представника позивача ОСОБА_5 було надіслано заяву про усунення недоліків та додано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою від 16.08.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та призначено підгтовче судове засідання на 11.11.2021 року о 09:45 год.

Сторони по справі в судове засідання не з`явилися.

Судове засідання було відкладено на 08.12.2021 року на 09:00 год.

Від представника позивача ОСОБА_5 було надіслано заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримав повністю та просив закрити підготовче засідання і призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою від 08.12.2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 04.01.2022 року.

Судові засідання неодноразово відкладались.

10.10.2022 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позовну заяву позивачка просить повністю задовольнити.

Відповідач, третя особа відзиву не направили.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходились у шлюбі з 17.09.1992 року.

За Державним актом на право власності на землю від 13.10.1995 року, виданого на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради № 327 від 23.06.1995 року, ОСОБА_2 належить земельна ділянка № НОМЕР_1 на території СВТ« Перемога» для ведення садівництва. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :05:061:0027. ( серія 1у-МК № 027733).

За Договором купівлі-продажу від 17.07.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Павловою Г.Є. ( реєстровий № 1855 ), ОСОБА_2 продала ОСОБА_6 садовий будинок у АДРЕСА_2 .

За договором купівлі-продажу № 7345 від 23.09.1997 року, ОСОБА_6 продала ОСОБА_3 садовий будинок . розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 . Договір посвідчений Південною Товарною біржею, та зареєстрований в ММБТІ за № 4109430 23.12.20093 року за ОСОБА_3

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.09.2020 року до Першої Черкаської нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

На підставі цього була заведена спадкова справа за № 322/2020.

Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зареєстровано.

24.02.2021 року Постановою державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності за законом на житловий будинок та земельну ділянку під ним, що знаходиться в АДРЕСА_2 у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на землю і встановити чи було зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку за помердим ОСОБА_3 неможливо.

14.05.2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на садовий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у м. Миколаєві, садовому товаристві « Перемога» ( реєстровий 1-1379).

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, і 1 ІІПВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Згідно правил статті 79 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно правил статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовим и угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини:

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, все викладене позивачами знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, доведено наданими суду належними та допустимими доказами, що досліджені безпосередньо у судовому засіданні, перевірено за вказаними матеріалами справи, що містяться в матеріалах судового провадження. Таким чином, судом встановлено наявність визначених законом правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 263-265 ЦПК України, у відповідності до ст. ст. 529,548, 549 ЦК України (ред. 1963 р.), гл.84 книги 6 ЦК України, ст. ст. 81,125 ЗК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа - Перша Черкаська державна нотаріальна контора - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , оформлено, кадастровий номер :05:061:0027 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.10.2022 року.

Суддя: Н.П. Черенкова