Справа № 464/2950/22
пр.№ 2/464/1187/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Борачка М. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не пред`являє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал Гарант», про відшкодування шкоди, -

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), третя особа Приватне акціонерне товариство «СК «Глобал Гарант» (надалі - третя особа), в якому просить відшкодувати шкоду у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 82 682,90 гривень.

Ухвалою від 08.08.2022 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «СК «Глобал Гарант» про відшкодування шкоди, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26.06.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю належного йому на праві власності автомобіля марки Chevrolet lacetti, д. р. н. НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки KIA CEED, д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб позивача одержав механічні пошкодження. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу марки KIA CEED застрахована у ПрАТ «СК «Глобал Гарант». Оскільки ПрАТ «СК «Глобал Гарант» не направило аварійного комісара для визначення розміру матеріальних збитків, завданих транспортному засобу внаслідок ДТП, позивачем було залучено експерта, який склав звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу. Як стверджує позивач, він вжив усіх розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика ПрАТ «СК «Глобал Гарант», однак останній ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Відтак позивач вільно, на власний розсуд обрав спосіб захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка заподіяла шкоду - винуватця ДТП. Крім цього, позивач як на підставу своїх вимог покликається на написану відповідачем 26.06.2021 розписку, відповідно до якої останній зобов`язався відшкодувати збитки, завдані ДТП, які не будуть відшкодовані страховою компанією.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути із відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 40 279,30 грн. (вартість відновлювального ремонту); 2500,00 грн. за послуги суб`єкта оціночної діяльності; 800,00 грн. витрат на евакуатор; 9 103,60 грн. 3 відсотків річних та індексу інфляції, які нараховані у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання по відшкодуванні шкоди, завданої транспортному засобу в результаті ДТП; 25 000,00 грн. моральної шкоди. Заподіяння моральної шкоди обґрунтовано тим, що у зв`язку із ДТП та ігноруванням пред`явлених позивачем вимог щодо відшкодування шкоди у нього погіршилося самопочуття; оскільки транспортний засіб позивача був пошкоджений та непридатний до пересування, у нього змінився ритм життя, він зазнав моральних страждань, втратив сон, не мав можливості перевозити дітей та дружину, а також вивезти їх в інше місце на момент початку війни.

Зазначене стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою.

Аргументи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), не скористався та не подав до суду відзиву на позовну заяву.

Аргументи третьої особи.

Третя особа своїм правом на висловлення аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову, яке передбаченим ст. 181 ЦПК України, не скористався та не подав до суду пояснення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

26.06.2021 о 15:30 год. в м. Львові по пр. Червоної Калини, 109 відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного позивачу на праві власності автомобіля марки Chevrolet lacetti, д. р. н. НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки KIA CEED, д. р. н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб позивача одержав механічні пошкодження.

У зв`язку із визнання вини водієм ОСОБА_2 сторони заповнили бланк Повідомлення про Дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Згідно зі змістом Європротоколу власником автомобіля марки KIA CEED, д. р. н. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , цивільна відповідальність якого як власника цього транспортного засобу застрахована у третьої особи (номер полісу 202808847, строк дії: із 12.02.2021 до 11.02.2022).

На замовлення позивача ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ-СЕРВІС», який є суб`єктом оціночної діяльності, проведено оцінку автомобіля Chevrolet lacetti, д. р. н. НОМЕР_1 , вартість якої становила 2500,00 грн. та була оплачена позивачем.

Як вбачається зі змісту Звіту №2757/21 про оцінку автомобіля Chevrolet lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - Звіт №2757/21), складеного 16.08.2021 оцінювачем Войтиком Я.М. , вартість відновлювального ремонту автомобіля без ПДВ складає 40 279,30 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля із урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу - 26 410, 65 грн.

21.09.2021 позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо відшкодування шкоди за наслідками ДТП та супровідних витрат у розмірі 43 579,30 грн., яку просив задовольнити протягом семи днів від моменту її пред`явлення, але не пізніше 20.10.2021.

21.09.2021 позивач відправив на адресу третьої особи заяву про долучення звіту №2757/21 про оцінку автомобіля до матеріалів справи та висловив прохання відшкодувати йому шкоду, завдану в результаті ДТП, у порядку, визначеному договором страхування та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається із листа Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), яке розглянуло звернення позивача щодо невиконання ПрАТ «СК «Глобал Гарант» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, воно втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТБСУ та припинило членство в МТСБУ; станом на 27.09.2021 МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації ПрАТ «СК «Глобал Гарант» або визнання страхової компанії банкрутом.

У матеріалах справи міститься розписка, написана власноруч відповідачем 26.06.2021, наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , зобов`язуюсь повернути витрати, які виникли в результаті вчиненого ДТП за протоколом 26.06.2021 о 15:30 по вул. Червоної Калини 109 / Драгана, які не будуть компенсовані страховою компанією за результатами розгляду справи в т.ч. послуги евакуатора або витрати по відновленню автомобіля, якщо вартість робіт по ремонту, які мають бути оплачені страховою компанією буде недостатня для ремонту автомобіля Chevrolet lacetti, д. р. н. НОМЕР_1 ».

ОЦІНКА СУДУ.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що між позивачем (як потерпілим) та відповідачем (як заподіювачем шкоди) виникнуло деліктне зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП. Доказом підтвердження вини відповідача у ДТП, який оцінюється судом як належний, допустимий та достовірний, є наявний у матеріалах справи Європротокол.

При цьому суд звертає увагу на те, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не може бути підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 29.04.2020 у справі №638/1557/18).

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) внормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (стаття 1188 ЦК України).

За змістом вказаних норм, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом, зокрема страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Згідно з статтею 3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон №1961-IV) з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У Європротоколі відповідач зазначив, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки KIA CEED, д. р. н. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Глобал Гарант», а отже власник автомобіля (страхувальник) та третя особа (страховик) пов`язані договірним зобов`язанням.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Водночас, ст. 1194 ЦК України врегульовано, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, як послідовно наголошує у своїх постановах Велика Палата Верховного Суду (п. 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20).

Суд звертає увагу на те, що у згаданій вище постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16 (на яку, серед іншого, покликається позивач), від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (п. 153 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20).

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, суд констатує, що позовну заяву позивача до відповідача слід задовольнити частково та стягнути із останнього 13 868,65 грн. матеріальної шкоди, розмір якої обґрунтовується наступним чином.

Як встановлено у ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №645/3746/16 зроблено правовий висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Зазначене вище дає підстави для висновку про те, що із відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у сумі 13 868,65 грн., що розраховані як різниця між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу (40 279,30 грн.) та відновлювального ремонту автомобіля із урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (26 410,65 грн.).

У свою чергу, залишок вартості відновлювального ремонту (26 410,65 грн.) стягненню із відповідача не підлягає, оскільки обов`язок з його відшкодування законодавець покладає саме на страховика, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на неналежність відповідача, до якого вона звернута.

Визначаючи розмір шкоди, завданої ДТП, суд бере до уваги Звіт №2757/21, який відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна», майнових прав та професійну оціночну діяльність та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 42/2092 та згідно правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 у справі №753/21177/16-ц, є належним засобом доказування.

Між тим, в силу п. 34.3. ст. 34 Закону №1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, що й було вчинено позивачем. Цитованим пунктом також встановлено, що у такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Щодо витрат на евакуацію транспортного засобу, то такі в силу цитованого вище припису ст. 29 Закону №1961-IV теж відшкодовуються страховиком.

Відтак у задоволенні вимог про стягнення витрат на проведення дослідження та на евакуацію транспортного засобу слід відмовити з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача.

З приводу вимоги про стягнення 7 756,83 грн. індексу інфляції та 1 346,77 трьох відсотків річних, суд зазначає наступне.

Зі змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 17.02.2021 у справі №760/5686/17, вбачається, що положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, зокрема і до прострочення страховика.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, можливість нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних обумовлюється простроченням виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із розрахунку, поданого позивачем до суду, моментом початку нарахування 3 % річних та індексу інфляції є 26.06.2021, тобто день, коли сталася ДТП.

Очевидним є те, що момент заподіяння шкоди (делікту) і момент прострочення грошового зобов`язання, яке виникає на його підставі, апріорі не можуть співпадати в часі. Це пояснюється, зокрема тим, що в день заподіяння шкоди винуватець ДТП не знає і не може знати, якою буде вартість завданої ним шкоди. Окрім цього, сума, на яку позивач нараховує 3% річних та індекс інфляції, становить 43 579,00 грн., а сума грошових коштів, які підлягають стягненню із відповідача, як встановив суд, є меншою та дорівнює 13 868,65 грн., що вказує на неправильність розрахунків, наданих позивачем.

Між тим, суд звертає увагу на неможливість нарахування 3 % річних та індексу інфляції на суму, яка підлягає стягненню із відповідача із моменту надіслання позивачем вимоги до відповідача щодо відшкодування шкоди за наслідками ДТП та супровідних витрат у розмірі 43 579,30 грн., що відбулося 21.09.2021.

Так, згідно із усталеною судовою практикою днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт одержання відповідачем вимоги про відшкодування шкоди, що позбавляє суд можливості встановити факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання. Окрім цього, як зазначалося вище, позивач не має обов`язку відшкодовувати усі 43 579,00 грн. збитків, що вказує на часткову безпідставність пред`явленої позивачем вимоги.

З огляду на вищезазначене, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 9 103,60 грн. 3 відсотків річних та інфляційних втрат необхідно відмовити.

Аналізуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, на предмет їх обґрунтованості, суд звертає увагу на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, зокрема моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно із ст. 26-1 Закону № 1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону №1961-IV, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) (п. 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV).

Таким чином, страхове відшкодування охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю).

Відтак позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини відповідача, суд виходить з того, що належний позивачу автомобіль був пошкоджений та не придатний до пересування, у зв`язку із чим він був змушений змінити звичний ритм життя, зокрема користуватися послугами таксі; не мав можливості вивезти дітей та дружину в безпечніше місце на момент початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, що призвело до погіршення його самопочуття, втрати сну та завдало йому душевних страждань та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу, становить 6000,00 гривень, які слід стягнути із відповідача.

Зменшуючи розмір моральної шкоди до 6000,00 грн. суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і звертає увагу на очевидну непропорційність розміру моральної шкоди, запропонованої до стягнення позивачем (25 000,00 грн.) тяжкості вимушених змін, зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану (зокрема, вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля) та обсягу душевних страждань, які він зазнав.

Оцінюючи покликання позивача на розписку, написану відповідачем у день настання ДТП, та на норми цивільного законодавства про позику, як на одну із підстав позову, слід зауважити наступне.

По-перше, як вбачається зі змісту розписки, яка процитований у розділі «Обставини справи, встановлені судом» відповідач зобов`язався відшкодувати тільки ті збитки, завдані ДТП, які не будуть компенсовані страховиком.

По-друге, правовідносини, які виникнули між позивачем та відповідачем, можна кваліфікувати як такі, що виникнули на підставі делікту, що виключає можливість застосування до них норм договірного права. Розписка, з огляду на її змістовне наповнення, не може бути розцінена як така, що є доказом укладення договору та передання грошової суми позичальнику.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Зважаючи на те, що суд прийняв рішення про часткове задоволення позову у розмірі 19 868,65 грн. із заявлених 82 682,90 грн., то із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 238, 47 грн.

Як встановлює ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, надає суду:

- копію Договору про надання правової допомоги №23062022МВП-1 від 23.06.2022, у п. 5.2. визначено, що розмір гонорару, яку клієнт сплачує адвокату, є фіксованим та становить 5 000,00 грн.

- попередній розрахунок судових витрат (витрат на професійну допомогу), які поніс та які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи, згідно із яким оплата правової допомоги по Договору про надання правової допомоги №23062022МВП-1 від 23.06.2022, пов`язана із підготовкою до розгляду справи у суді становить 5 000,00 грн.

- копію рахунку на оплату та квитанції, якими підтверджується здійснення позивачем часткової оплати послуг адвоката згідно Договору про надання правової допомоги №23062022МВП-1 у сумі 1 500,00 грн.

В силу правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 08.12.2021 року у справі №444/2445/19, згідно із якою винагорода адвоката за послуги згідно із договором про надання професійної правничої допомоги визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то така за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

З огляду на відсутність заперечень відповідача з приводу розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку просить з нього стягнути позивач, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, пропорційному до задоволених вимог, що становить 1201,49 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 16, 23, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 22, 23, 26, 29, 34 Закону №1961-IV, на підставі ст. ст. 4, 10, 12, 77-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 13 868,65 грн. та 6 000,00 грн. моральної шкоди.

3.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 238, 47 грн. судового збору та 1201,49 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

4.Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ; Львівська область, Старосамбірський район, с. Тисовиця);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал Гарант» (Код ; 01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 28-В).

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2022 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.