РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1254/21

Провадження № 22-ц/4815/1257/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Боймиструка С.В.,

Хилевича С.В.,

секретар Крижов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Васютина Ярослава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 липня 2022 року, у складі судді Незнамової І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Галицький районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

07 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі виконавчого листа №565/1343/16-ц, виданого 07 листопада 2016 року Кузнецовським міським судом Рівненської області, на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину і призначити йому до сплати аліменти по 1500,00 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення старшою дочкою повноліття.

Позов обґрунтував наступним.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний. У шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у справі №565/1343/16-ц із нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 вересня 2016 року до досягнення старшою дочкою повноліття.

Позивач зазначає, що вчасно і в повному обсязі сплачував аліменти, але у зв`язку із значним погіршенням матеріального стану на даний час не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Стверджує, що постійної роботи і стабільного доходу не має, кошти заробляє випадковими заробітками, зокрема працюючи різноробочим. Він проживає один, а тому всі матеріальні витрати, пов`язані з оплатою комунальних послуг, придбання їжі, речей повсякденного вжитку, лежать на ньому. Ці факти впливають на його матеріальний стан, який суттєво змінився у сторону погіршення.

Також вказав, що його заробітку недостатньо для виконання в повному обсязі аліментних зобов`язань, тому на даний час у нього утворилась заборгованість.

Крім того, зазначив, що не має на меті відмовлятися від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей, згідний сплачувати аліменти, однак у меншому розмірі, а саме у сумі 1500 грн на кожну дитину щомісяця, а тому просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На підставі вказаного, пославшись, зокрема, на ч.1 ст.192 СК України, просить задовольнити позов.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27.09.2021 року було відкрито провадження у цій справі (а.с.15).

12 жовтня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на вказаний позов, в якому просила відмовити в позові за безпідставністю, вказавши, що позивачем не доведено зміну, а саме погіршення, його матеріального стану. Крім того, зазначила, що за законом можливість зміни способу стягнення аліментів здійснюється виключно за рішенням суду за позовом саме одержувача аліментів (а.с.20-23).

26 жовтня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій просив його позовні вимоги задовольнити, вказуючи на погіршення його матеріального стану (а.с.28-29).

14 грудня 2021 року адвокат Шевчук-Філімон Наталія Мирославівна, діюча від імені позивача ОСОБА_1 , подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у справі №565/1343/16-ц, на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.39).

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 липня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, як таких, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Так, суд виходив з того, що посилання позивача на те, що наразі він є безробітним та не може сплачувати аліменти, слід оцінювати критично, оскільки позивач є здоровою працездатною особою та не позбавлений можливості влаштуватися на роботу. Також суд виходив з того, що сімейний стан позивача не змінився, останній не має інших утриманців. Крім того, суд виходив з того, що заява про уточнення позовних вимог містить вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України, яка вказує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У своїй апеляційній скарзі адвокат Васютин Ярослав Володимирович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначив, що суд не прийняв до уваги того, що, визнаючи позов на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, відповідач вважав, що з нього будуть стягуватись аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, оскільки на той час він вже звільнився з роботи та не мав постійного заробітку. Судом не було йому роз`яснено того, що у разі відсутності заробітку розмір аліментів мав обчислюватися відповідно до ч.2 ст.195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати по регіону. Отже, вважає, що рішення ОСОБА_1 про повне визнання ним позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/2 частини заробітку було передчасним, помилковим та необдуманим.

Також вказав, що суд не з`ясував причини виникнення у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, а саме через погіршення матеріального становища, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному розмірі та є причиною утворення заборгованості в розмірі, що перевищує 100 тисяч гривень. Як наслідок, позивачу встановлено обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві виїзду за межі України, накладено арешт на майно та банківський рахунок, що позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та отримувати стабільний дохід.

Також зазначив, що є не цілком вірними висновки суду відносно розміру аліментів (5513,50грн), які підлягають стягненню у січні-серпні 2021 року, адже сума аліментів, що підлягає стягненню у квітні-червні 2021 року, становить 6111,50грн, а у липні-серпні 2021 року 6312,00грн.

Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що надані відповідачкою для огляду із особистого профілю позивача в соціальній мережі фотокартки, на яких позивач зображений на фоні пам`яток архітектури різних країн світу, не підтверджують обставин можливості позивачем сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі.

Крім того, зазначив, що не знайшли свого підтвердження висновки суду про рівний для батьків обов`язок утримувати дитину, адже тільки батько дітей, сплачуючи аліменти у розмірі близько 6400,00грн, повинен нести всі витрати по утриманню дітей при тому, що за законом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2022 року 2618грн, з 01.07.2022 року 2744грн, з 01.12.2022 року 2833грн. Судом же не встановлено обставин, які б свідчили, що сукупний розмір щомісячних витрат на утримання дітей сторін становить більше 12 тисяч гривень.

У відзиві відповідачка ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у справі №565/1343/16-ц 07 листопада 2016 року судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 вересня 2016 року до досягнення старшою дочкою повноліття (а.с.6).

14 листопада 2016 року Галицьким районним відділом Державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження №52896335 з виконання виконавчого листа Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів (а.с.7).

Згідно розрахунку сплати аліментів, що стягуються на підставі вказаного виконавчого листа, вбачається, що станом на 09 серпня 2021 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 11 108,00 грн, при цьому щомісячний платіж нарахованих аліментів за січень-серпень 2021 року на утримання двох дітей становить 5513,50 грн (а.с.8).

Із копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , встановлено, що позивач не працює з 16 вересня 2011 року (а.с.30).

Наявні надані відповідачкою докази, які підтверджують її витрати на утримання двох неповнолітніх дітей, а саме копії платіжних доручень про оплату навчання дітей іноземної мови, копії фіскальних чеків про оплату занять дітей на гуртку англійської мови та танцювальному гуртку, копії фіскальних чеків про витрати на придбання продуктів (а.с.57-81).

У судовому засіданні було оглянуто фотокартки, надані відповідачкою, із особистого профілю ОСОБА_1 в соціальній мережі, на яких позивач зображений на фоні пам`яток архітектури різних країн світу.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось зі них та інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини; батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст.181 СК України:

--- способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1);

--- за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2);

--- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2618 гривень, з 1 липня 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні.

Суд, дослідивши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам по справі, на підставі ч.1 ст.192 СК України прийшов до вірного висновку про відмову в позові, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на його безробітний стан та неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки позивач є здоровою й працездатною особою та не позбавлений можливості влаштуватися на роботу. Також необхідно враховувати й те, що сімейний стан позивача не змінився, останній не має інших утриманців. Крім того, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції, заява про уточнення позовних вимог містить вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України, яка вказує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються, як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на помилковість визнання ним позову при розгляді справи про стягнення аліментів, оскільки це не містить в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Також слід залишити поза увагою й посилання на недоведення того, що сукупний розмір щомісячних витрат на утримання дітей сторін становить більше 12 тисяч гривень. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з предмета позову та предмета доказування, а саме з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального стану після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів.

Також, через недоведеність слід відхилити й посилання скаржника на неврахування судом факту того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла через погіршення матеріального становища.

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення, слід відхилити й решту доводів апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Васютина Ярослава Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07 липня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 08 листопада 2022 року.

Головуючий Майданік В.В.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.