Єдиний унікальний номер судової справи 2-3-3745/10
Номер провадження 22-ц/812/948/22
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

07 листопада 2022 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лівінського І.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Ткаченко Н.Ю.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» ухвалу, яка постановлена Центральним районним судом міста Миколаєва 15 грудня 2021 року під головуванням судді Гуденко О.А., в приміщені цього ж суду, у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») звернулось до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», було стягнуто з ОСОБА_2 кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 травня 2008 року в загальному розмірі 505 484 грн. 36 коп.

03 червня 2011 року був виданий виконавчий лист №2ц-3-3745/10, який в 2011 році направлений на примусове виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції (далі Центральний ВДВС).

В 2013 році вказаний виконавчий лист повернуто банку без виконання.

В 2014 році вищевказаний виконавчий лист було повторно пред`явлено на примусове виконання до Центрального ВДВС.

У подальшому упродовж тривалого часу банку не було відомо про хід виконавчого провадження, та лише 22 серпня 2019 року АТ «УкрСиббанк» отримало від Центрального ВДВС лист із повідомленням, що згідно відомостей АСВП виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2ц-3-3745/10 виданого 03 червня 2011 року відносно боржника ОСОБА_2 завершено на підставі п.5 ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу.

02 вересня 2019 року АТ «УкрСиббанк» направило до Центрального ВДВС заяву за №21-6/354 від 30 серпня 2019 року, в якій зазначається, що виконавчий документ з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу банк не отримав. Також у заяві банк просив звернутись із поданням до Центрального районного суду міста Миколаєва про видачу дублікату виконавчого листа №2ц-3-3745/10 від 03 червня 2011 року, так як оригінал виконавчого документу був втрачений підрозділом ДВС.

04 листопада 2019 року банк отримав від Центрального ВДВС лист в якому повідомляється, що 09 жовтня 2019 року за вих.№57890 вони направили до Центрального районного суду міста Миколаєва заяву про видачу дублікату виконавчого документу по справі №2ц-3-3745/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором.

Довгий час банк не отримував будь-яких листів, повідомлень, запитів ані від Центрального ВДВС, ані від районного суду, та був змушений звернутися з окремим запитом до Центрального районного суду міста Миколаєва №21-6/465 від 21 грудня 2019 року про стан розгляду заяви Центрального ВДВС про видачу дубліката вищевказаного виконавчого листа.

27 січня 2020 року від Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла відповідь, що в провадженні суду перебувають матеріали заяви державного виконавця Центрального ВДВС про видачу дубліката виконавчого листа та вказані матеріали залишені без руху.

В зв`язку з цим, 01 березня 2021 року банк звернувся з запитом до Центрального ВДВС про надання інформації про стан судового розгляду заяви державного виконавця Центрального ВДВС про видачу дубліката виконавчого листа.

04 червня 2021 року банком була отримана письмова відповідь від Центрального ВДВС про те, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 505 484 грн. 36 коп. перебував на виконанні з 22 вересня 2014 року та 24 травня 2016 року державним виконавцем відділу була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав визначених п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а беручи до уваги факт неотримання банком виконавчого листа після його повернення, такий виконавчий документ є втраченим ВДВС.

Даним листом було запропоновано АТ «УкрСиббанк» звернутися до суду з відповідною заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

26 липня 2021 року АТ «УкрСиббанк» стало відомо, що ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 листопада 2020 року заяву Центрального ВДВС про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що ані постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, ані оригіналу виконавчого листа, банк не отримував, останній просив видати дублікат виконавчого листа по справі за №2ц-3-3745/10 про стягнення з боржника на користь АТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 травня 2008 року в сумі 505 484 грн. 36 коп. та поновити строк на його пред`явлення.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 грудня 2021 року відмовлено у прийняті до розгляду заяву АТ «УкрСиббанк».

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило ухвалу районного суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, про задоволення заяви.

На день слухання справи від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від представника АТ «УкрСиббанк» надійшла зава про слухання справи без його участі. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи без учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положення ст.12 ЦПК України передбачають, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з положеннями ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.431 ЦПК України). Аналогічні положення були передбачені ст.368 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

За змістом ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом України заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за основним та простроченим кредитом в сумі 464 070 грн. 35 коп., заборгованість за строковими та простроченими процентами в сумі 44 028 грн. 09 коп., пеню в сумі 3 488 грн. 66 коп. та судові витрати в розмірі 1 820 грн. (том 1 а.с.72-73).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2010 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року змінено та викладено у новій редакції.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 505 484 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором №0 від 27 травня 2008 року. Також, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 505 484 грн. 36 коп. заборгованості за кредитним договором №0 від 27 травня 2008 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, шляхом стягнення з відповідачів по 606 грн. 66 коп. судових витрат з кожного (том 1 а.с.174-175).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2011 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2010 року залишено без змін (том 1 а.с.209- 210).

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2012 року рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2010 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами (том 1 а.с.246).

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2012 року рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2010 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 505 484 грн. 36 коп. заборгованості станом на 20 січня 2010 року за кредитним договором №0 від 27 травня 2008 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі (том 1 а.с.248-249).

Згідно листа Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 березня 2021 року №18798 за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчий лист по справі №2-ц-3-3745/10 від 03 червня 2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 505 484 грн. 36 коп., перебував на виконанні з 22 вересня 2014 року. Проте, 24 травня 2016 року винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Копія вказаної постанови разом з виконавчим документом направлені на адресу стягувача. Станом на 26 березня 2021 року вказаний виконавчий документ на повторне виконання до відділу не надходив (том 2 а.с.21).

Відмовляючи у прийняті до розгляду заяви АТ «УкрСиббанк», районний суд послався на п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, відповідно до якого, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Між тим, постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що вказана норма регулює порядок саме відмови у відкритті провадження в порядку позовного, наказаного або окремого провадження, а не відмову у прийнятті до розгляду заяви з процесуальних питань пов`язаних з виконанням судових рішень.

За висновками, які викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №381/3638/17 та у постанові від 01 липня 2020 року у справі №488/3753/17-ц, роз`яснюється, що провадження у справі закінчується ухваленням судового рішення, а порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з його виконанням, визначається у іншому порядку у Розділі VI ЦПК України. Сам розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом.

Заява, подання виконавця чи сторони виконавчого провадження з процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, підлягає розгляду без відкриття провадження у справі, так як не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

За такого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував та помилково відмовив у прийнятті до розгляду заяви, так як не звернув увагу на те, що провадження у справі закінчено ухваленням у справі судового рішення, а звернення АТ «УкрСиббанк» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку відноситься до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, яке повинно бути розглянуте у передбаченому законом порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті до розгляду заяви АТ «УкрСиббанк», пов`язаною із виконанням судового рішення у справі №2-3-3745/10, з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, вдався до неправильного тлумачення вказаної норми права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, та підлягає частковому задоволенню, так як ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Втім вимоги апеляційної скарги про задоволення заяви не можуть бути вирішені на стадії апеляційного розгляду, оскільки суд першої інстанції не розглянув таку заяву по суті, а з формальних і помилкових процесуальних підстав відмовив у прийнятті до розгляду.

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених ст.379 ЦПК України ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини, а також порушення районним судом процесуальних норм права, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, при новому розгляді вказаної заяви АТ «УкрСиббанк» районному суду слід звернути увагу та з`ясувати щодо якого з боржників, згідно зі змісту заяви та доданих до неї документів, банк просить видати дублікат виконавчого документа та поновити строк для його пред`явлення до виконання.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді : І.В. Лівінський

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 08 листопада 2022 року