Справа №442/929/22
Провадження №2/442/549/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

встановив :

31.08.2021 позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просять зобов`язати відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні сараєм літ. «В», як власнику кв. АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу до даного приміщення та ключа від замка вхідних дверей в сарай.

В обґрунтування позову вказує на те, що 30 червня 2021 року придбала квартиру АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот М.О. Під час укладення даного правочину, попередній власник квартири повідомив її про те, що до даної квартири відноситься підвал та сарай, що знаходиться біля будинку, і показав, де знаходяться дані приміщення.

Однак після реєстрації права власності на придбану квартиру, вона не може користуватися належним їй сараєм, так як він зачинений відповідачами на замок. Під час усної вимоги передати їй ключі від сараю, відповідачі повідомили, що «викупили» сарай у матері попереднього власника і зберігають там свої речі. Представити документи на купівлю сараю відповідачі відмовилися.

15 листопада 2021 року вона надіслала відповідачам письмову вимогу про усунення перешкод у користуванні належною їй власністю - сараєм, однак станом на день написання позову сарай зачинений, ключі їй не передано.

Підтвердженням того, що до придбаної нею квартири належав сарай літ. «В», є запис у ордері на дану квартиру від 01 грудня 1956 року, ескіз з інвентаризаційної справи будинковолодіння на АДРЕСА_2 , а також те, що до кожної квартири у двоповерховому чотирьохквартирному будинку АДРЕСА_2 належить сарай, якими користуються власники квартир. Відповідно вона також потребує сарай для зберігання різних речей, інструментів, але всі її законні вимоги усунути перешкоди у користуванні належною їй власністю, відповідачами ігноруються.

Так як відповідачі порушують її право власності і ігнорують законні вимоги усунути дані порушення, змушена завернутися до суду з даним позовом.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що викупила спірний сарай у попередньої власниці у 2011 році, заплативши за нього 2000 грн. Ця власниця жила одна, була похилого віку і тому не потребувала сараю. Після її смерті спадщину прийняв її онук і продав цю квартиру ОСОБА_1 . При покупці квартири вона говорила позивачці, що цей сарай належить їй і остання цього не заперечувала, однак згодом почала пред`являти на нього претензії. Доказів придбання сараю не має, останній не приватизований.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, пояснення відповідача, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити з огляду на таке.

Як вбачається з договору купівлі продажу, посвідченого 30.06.2021 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Момот М.О., ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Ордеру №1 від 01.12.1956, виданого ОСОБА_6 , власнику квартири АДРЕСА_1 , до квартири належить підвал та сарай.

У статті 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідачка не заперечує, що спірний сарай, який на даний час перебуває у їх користуванні, дійсно належав попереднім власникам, стверджуючи що купила його, однак жодних доказів придбання суду не представила.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем ОСОБА_5 надано достатньо доказів вчинення перешкод у користуванні сараєм відповідачами, а відповідачами жодних доказів придбання такого у попередньої власниці не представлено, тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

У зв`язку з тим, що позивачем було сплачено судовий збір, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позов задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні сараєм літ. «В», як власнику кв. АДРЕСА_1 , шляхом надання доступу до даного приміщення та ключа від замка вхідних дверей в сарай.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 992,40 грн. сплаченого судового збору в рівних частинах.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя Хомик А.П.