ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м. Чернівці Справа № 641/8921/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Індустріально-Немишлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Іщенко І.В., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про встановлення факту батьківства.

В подальшому, представником позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у липні 2022 року подано клопотання про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи з переліком питань, проведення якої просив доручити Чернівецькому обласному бюро судово-медичної експертизи.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2022 року поновлено строк на подання доказів. Призначено посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», яке знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Валіховський, 4.

Провадження у справі зупинено до закінчення проведення посмертно судової молекулярно-генетичної експертизи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду сторона відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Провадження №22-ц/822/777/22

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесена з численними порушеннями процесуальних норм.

Так, клопотання про призначення експертизи подане вже після закриття підготовчого провадження, у зв`язку з чим порушено норми ст.189, 197 та вимоги глави 3 ЦПК України.

Вказує, що як позивач, так і її представник були присутні в засіданнях на підготовчій стадії розгляду справи, суд з`ясовував, чи є у сторони позивача будь-які клопотання, заяви, докази, і вони не заперечували щодо закриття підготовчого провадження.

Наголошує, що відповідь на адвокатський запит долучена з порушенням, встановленим законом, а докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються.

Позивач, подаючи заяву про поновлення строку, не навів жодного обґрунтування, чому строки потрібно поновити, не назвав, які саме є причини не подання ним як учасником справи доказів у встановлений законом строк. Якщо причина неподання полягає у появі іншого представника по справі, то апелянт вважає таку причину необґрунтованою, адже представник на стадії підготовчого провадження у позивачки був.

Щодо не направлення позивачем іншим сторонам (учасникам) справи доказу, клопотання та заяви, то апелянт стверджує про порушення п.9 ст.83 ЦПК України, оскільки представник позивачки подаючи заяву про поновлення строків та додаючи доказ - відповідь ОБСМЕ, клопотання про призначення експертизи надав докази направлення стороні копій зазначених документів, а саме відповідачу, разом з тим, у справі є ще треті особи, таким чином, вважає, що клопотання та заява не підлягали задоволенню, а відповідний доказ не може бути долучений до матеріалів справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про поновлення строку та призначення експертизи суд вказав, що заявлене стороною позивача клопотання підлягає задоволенню, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне призначити по справі посмертно судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинити провадження по справі до закінчення проведення судової експертизи.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є правильним та ґрунтується на процесуальному законі.

Як стверджується матеріалами справи, позов по даній справі було подано до суду 19 листопада 2021 року.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Підготовче судове засідання призначено на 23 лютого 2022 року о 10:00 год. Визначено строк подання відповідачем відзиву на позов (а.с.68)

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 направила до суду відповідь на відзив та клопотання про проведення судової експертизи (посмертної молекулярно-генетичної) (а.с.123-141).

12 квітня 2022 року представник позивачки ОСОБА_5 подав клопотання, в якому підтримав клопотання про призначення у справі посмертної молекулярно-генетичної експертизи (а.с.152).

05 травня 2022 року ухвалою Першотравневого районного суду закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 червня 2022 року о 11:00 год, залишивши клопотання без розгляду (а.с.165-166).

19 липня 2022 року представником позивача ОСОБА_4 подано до суду заяву про поновлення строків на подання доказів відповіді КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА від 18.07.2022 року №1299 про те, що зразок біологічної рідини (кров) з трупа ОСОБА_6 зберігається у відділенні судово-медичної імунології КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи», з проханням долучити вказаний доказ, а також вказав, що з урахуванням того, що сторона позивача вчасно заявляла клопотання про призначення експертизи та не була обізнана про те, що окрім ексгумації трупа можливий інший варіант проведення дослідження, про який дізналися після закриття підготовчого провадження, просив суд задовольнити клопотання про призначення у справі експертизи (а.с.191-198).

Постановляючи ухвалу про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи суд виходив з того, що для встановлення обставин справи, які безпосередньо стосуються предмету доказування та мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 ст.12 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно п.3 ч.1 ст.189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

У відповідності до п.5, 7, 8 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

За змістом положень ст.102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Як визначено у ст.1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 року у справі №752/19657/16-ц зазначив, що як роз`яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених положеннями ЦПК України. При цьому, суд виконує такі дії: з`ясовує обставини, що мають значення для дачі експертного висновку; пропонує учасникам судового розгляду письмово подати питання, які вони бажають порушити перед експертами; оголошує ці питання, а також питання, запропоновані судом; заслуховує думки учасників судового розгляду з приводу поданих питань; у нарадчій кімнаті обмірковує всі питання, виключає ті з них, що виходять за межі компетенції експерта або не стосуються предмета доказування, формулює питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначає коло питань, що виносяться на вирішення експертизи, і виносить ухвалу (постанову) про її призначення; оголошує в судовому засіданні ухвалу (постанову) про призначення експертизи і вручає її експертові тощо.

Згідно ч.2 ст.128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, крім іншого, призначення судом експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом із можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Колегія суддів погоджується з тим, що клопотання про призначення експертизи у справі, за правилами ст.189 ЦПК України, повинно бути заявлено на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим, з огляду на конкретні обставини цієї справи, заперечення з боку відповідача щодо самого позову та можливості ОСОБА_6 у віці майже 60 років мати дитину, а тому відмова у призначенні судом експертизи щодо дослідження поставлених питань не дозволило би встановити дійсні обставини, а відповідно, виконати завдання правосуддя щодо справедливого розгляду справи, що послужило би проявом надмірного формалізму.

Встановлення вищевказаних обставин має істотне значення для вирішення цієї справи з урахуванням заперечень сторони відповідача, про що було заявлено позивачем першочергово у встановлені процесуальні строки.

Предметом позову у даній справі є встановлення факту батьківства. Враховуючи предмет позову та питання, які були визначені судом для проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, які стосуються предмету позову, колегія суддів вважає, що призначення судом першої інстанції такої експертизи є доцільним та сприятиме всебічному та об`єктивному встановленню фактичних обставин справи.

Судом були прийняті лише докази, які не змінили необхідності проведення заявленої стороною позивача раніше (до закриття підготовчого провадження) експертизи, а лише стосуються зміни предмета експертного дослідження, що в свою чергу зменшило складність її проведення експертом. Повторне клопотання містило обґрунтування поважності неможливості уточнення об`єктів дослідження, які суд першої інстанції визнав поважними, і з чим погоджується колегія суддів.

Призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи у цій справі з урахуванням суті заперечень сторони відповідача було необхідним з метою справедливого розгляду справи, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, призначив експертизу на стадії розгляду справи по суті, оскільки згідно з аксіомою цивільного судочинства «Aucupia verborum sunt judice indigna - Буквоїдство нижче гідності судді».

Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми.

Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду.

Суд має сприяти у вирішенні спору, а тому призначення у справі посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи на стадії розгляду справи по суті не становить порушення таким судом норм процесуального права. Відмова суду у призначенні експертизи лише з підстав порушення стороною стадійності заявлення такого клопотання не дає можливості суду встановити з достатнім ступенем вірогідності обставини справи та переконатись у найоптимальнішому способі встановлення факту батьківства із найменшими обтяженнями для обидвох сторін.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі №191/2592/19-ц провадження №61-6770 св21.

Враховуючи обов`язок суду забезпечувати сторонам здійснення їх права на подання доказів на підтвердження своїх посилань та заперечень, а також ту обставину, що для вирішення справи потрібні спеціальні знання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, при цьому суд зупинив провадження у справі у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.252 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали суду не заслуговують на увагу апеляційного суду.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що питання, на які позивач та її представник бажає отримати відповідь, мають безпосередній зв`язок з підставами позову, і на них можна отримати відповідь лише експертним шляхом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі Проніна проти України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Владичан А.І.