Справа № 209/553/21
Провадження № 2/209/80/22
У Х В А Л А

про закриття провадження по справі в частині позовних вимог

02 листопада 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Державний реєстратор Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Астафьєва Яна Вікторівна, Державний реєстратор Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, Державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Інни Петрівни про зняття арешту -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за вищевказаним позовом.

Судом встановлено, що 03.09.2015 за договором позики, оформленого у вигляді письмового документа ОСОБА_3 надав в борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 382 464,00 доларів США, які останній прийняв та зобов`язався в повному розмірі повернути не пізніше 15.10.2016 року. У встановлений договором строк відповідач гроші не поверну, а тому ОСОБА_3 звернувся до нього із позовом про стягнення грошових коштів, за вказаним вище договором позики. Через невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним договором, рішенням Петриківського райсуду Дніпропетровської області у справі № 187/998/16-ц від 03.08.2018, залишеним в силі апеляційним судом та остаточною постановою судом касаційної інстанції, стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 576 641,31 дол. США. Крім того ухвалою Петриківського райсуду Дніпропетровської області у справі № 187/998/16-ц від 04.11.2016 рокув даноій цивільній справі було накладено арешт на 11/30 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення № 01), загальна площа 291,5 кв.м., частина вбудованого приміщення 01 площею 182,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року задоволено клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_2 - адвоката Лагоміни А.А. у кримінальному провадженні №0001244 від 18.03.2020 року та накладено арешт на майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), а саме: 11/30 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення №01), загальна площа 291,5 кв.м., частина вбудованого приміщення 01 площею 182, 1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказане майно було придбано ОСОБА_1 при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майнав процедурі виконавчого провадження приватним вконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Осельским Є.С. 08.01.2021 року та приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.а. видано свідоцтва на право власності на зазначене майно ОСОБА_1 .. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про припинення арештів накладених вищезазначеними ухвалами судів, оскільки вони порушують його права власника майна.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до нуступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та аміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Окрім наведеного, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами.

У статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року №2709-IV «Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, а правильність його вирішення залежить від такого.

Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №202/5044/17 (провадження №14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №636/959/16-ц (провадження №14-366цс18), від 12 грудня 2018 року у справі №640/17552/16-ц (провадження №14-418цс18), від 27 березня 2019 року у справі №202/1452/18 (провадження

№14-559цс18), від 11 вересня 2019 року у справі №504/1306/15-ц (провадження №14-323цс19)).

Частиною першою статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України 2012 року. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України 2012 року прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України 2012 року).

Частинами третьою та четвертою статті 174 КПК України 2012 року урегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у таких випадках: судом за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Натомість у цій справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Арешт на нерукхоме майно, яке позивач придбав на прилюдних торгах, накладено в тому числі ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року.

Отже, арешт на майно накладено в кримінальному провадженні за правилами КПК України 2012 року, тому питання про зняття такого арешту треба розглядати за правилами КПК України 2012 року.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин провадження у справі в частині позовних вимог про припинення арешту накладеного на спірне майно ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року - підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Державний реєстратор Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Астафьєва Яна Вікторівна, Державний реєстратор Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, Державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Інни Петрівни про зняття арешту в частині позовних вимог про припинення арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року -закрити.

Роз`яснити позивачу його право звернутися із відповідною заявою в порядку КПК України до відповідного суду в межах територіальності якого проводиться дане кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя : Є.Д. Багбая