КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/6268/2022 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.

за участю секретаря: Лободи Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Некляєва Юрія Геннадійовича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей; треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 в травні 2020 року звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання.

15 грудня 2020 року до суду надійшли заяви Позивачки про збільшення розміру та зміну предмету позову, в якій вона підтримала позовні вимоги про визначення місця проживання їх з відповідачем спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також просила: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 51040 гривень на кожну дитину;

Стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 101350 гривень.

Свої вимоги Позивачка, громадянка Республіки Білорусь, мотивує тим, що з липня 2017 року вони з Відповідачем проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, і від спільних стосунків у них народилися діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після народження дітей стосунки між сторонами погіршилися, на сьогодні вони проживають окремо, діти залишилися проживати з нею.

Враховуючи, що батько інтересу до участі у вихованні дітей не виявляє, проте питання про місце проживання дітей не вирішене, позивачка просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дітей разом з нею.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не надає достатньої матеріальної допомоги, яка б забезпечувала достатній рівень утримання його дітей. Обгрунтовуючи розмір позовних вимог, позивачка зазначає, що на першочергові потреби дітей позивачка витрачає в середньому 15000-16000 гривень на місяць.

Окрему частину витрат позивача складає медичне обслуговування дітей. Так, 30 серпня 2019 року Позивачем були укладені депозитні договори «Педіатричний депозит «Преміум» на обслуговування обох дітей в медичному закладі «Ісіда», за якими сплачено 40000 гривень (3330 гривень на місяць).

Оскільки Позивачка, як вона вказує, не отримує фінансової чи іншої підтримки у вихованні дітей, вона вимушена дбати про себе і дітей самостійно, і з огляду на зайнятість на роботі вимушена звертатися до послуг нянь. Витрати на послуги професійної няні складають 1 500 гривень на добу. За послуги двох нянь Позивачка сплачує 90000 гривень на місяць та додатково витрачає на їх харчування 3214 гривень на місяць.

За оренду будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона проживає разом з дітьми, вона сплачує в середньому 67428 гривень на місяць.

В листопаді 2020 року між Позивачкою та Приватним закладом «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «Смайл АП» були укладені договори про надання тимчасових послуг з організації догляду за дитиною/дозвілля/розваг. За умовами вказаних договорів Позивачка щомісяця здійснює оплату в розмірі 10000 гривень за одну дитини, тобто за двох дітей вона сплачує 20000 гривень.

Для підтримання чистоти за місцем проживання дітей Позивачка користується послугами хатньої робітниці, послуги коштують 5200 гривень на місяць.

Зазначені сукупні витрати, за розрахунком Позивачки в середньому становлять 204161 гривень, а тому половину їх вартості, на переконання ОСОБА_1 , має взяти на себе Відповідач ОСОБА_2 .

Крім того, Позивачка зазначає, що нею були понесені додаткові витрати на утримання дітей:

-регулярне відвідування дітьми басейну (3500 гривень);

-придбання спортивного комплексу для вправ «Жирафчик двосекційний» (18987 гривень);

-поїздка з дітьми на оздоровлення в Чорногорію (21000 гривень + 2027,20 євро)

-поїздка дітей на оздоровлення до Єгипту (93492,00 гривень).

Загальна сума додаткових витрат на дитину, за розрахунком Позивачки, становить 202700 гривень, а тому половину цих витрат в сумі 101350 гривень Позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи той факт, що Відповідач є забезпеченою людиною, має достатній дохід для виплати аліментів в такому розмірі, Позивачка зазначає що ОСОБА_2 займається бізнесом, володіє коштовним нерухомим майном, дороговартісними транспортними засобами, корпоративними правами в іноземних юридичних особах. Переважна більшість майна та майнових прав Позивача зареєстрована поза межами України - в Литві, Республіці Білорусь, Російській Федерації.

Позивач також вказує, що в Україні Відповідач (через підконтрольні йому іноземні юридичні особи) є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Британський офтальмологічний центр».

Безпосередня причетність відповідача до вказаного товариства підтверджується його дописами в соціальних мережах та його численними інтерв`ю. Згідно з загальнодоступною інформацією до активів відповідача належить Медичний центр «Новий Зір», мережа офтальмологічних клінік в Білорусі і Литві.

Окрім того, відповідач веде спосіб життя, що прямо підтверджує його статки та доходи, він проживає в розкішному житлі, пересувається на дорогих автомобілях, подорожує закордон, відпочиває на дорогих курортах тощо.

Доказом високого рівня життя Відповідача та його статків є той факт, що він нещодавно отримав паспорт громадянина Республіки Мальта, скориставшись спеціальною програмою, яка дозволяє отримати громадянство за інвестиції, яка передбачає можливість набуття громадянства у випадку внесення до спеціального фонду 650000 Євро.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 10000 гривень щомісячно на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 12 травня 2020 року до повноліття дітей.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Некляєва Юрія Геннадійовича подано апеляційну скаргу. Апелянт погоджується з оскаржуваним рішенням в частині задоволення вимог про визначення місця проживання дітей з нею. При цьому, оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів та відмови в задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, апелянт вважає необґрунтованим, постановленим без належного дослідження обставин справи, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. У заявах по суті спору апелянт доводила наявність у відповідача можливості для повноцінної участі в утриманні дітей. Однак, суд першої інстанції доводи та докази, подані апелянтом, до уваги не взяв. Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясуванння обставин справи прийшов до помилкових висновків про відсутність у відповідача достатніх доходів для утримання дітей в тому обсязі, який заявляла апелянт. Також судом першої інстанції помилково зазначив про відсутність у дітей потреб у додаткових витратах.

ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Старшинського Владлена Артуровича подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає вказані доводи апелянта безпідставними та надуманими, такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях позивачки, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Визначений апелянтом розмір аліментів включає в себе витрати, які не впливають на гармонійний розвиток дітей, а лише створює комфортні умови для їх матері.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 виданих 18 вересня 2018 року Солом`янським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Діти проживають разом з матір`ю - ОСОБА_1 - в орендованому нею будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року в частині визначення місця проживаннч малолітніх дітей сторонами не оскаржується.

Згідно з Випискою із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 хворіє на ішемічну хворобу серця, стенокардію напруги ФК., атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2 ст., 3 ст. ризик 4. (Том 2, ас. 125).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 05.07.2012 року працює в ЗАТ «Федералініс Резервас» (Республіка Литва). За станом здоров`я працює на 0,5 ставки віддалено на посаді комерційного директора. Щомісячна заробітна плата становить 607 Євро. Загальна сума нарахованої зарплати за 2020 рік становить 7284 Євро. (Том 2, а.с. 126)

На утриманні ОСОБА_2 перебувкає також малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Том 2, а.с. 134)

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 та 3 ст. 181 Кодексу визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений позивачем розмір аліментів є значно більшим за мінімально визначений для дитини відповідного віку, необґрунтований та недоведений позивачем, а тому має бути зменшений до 10 000 грн. щомісяця, на обох дітей, ОСОБА_1 не надано жодного доказу, що ОСОБА_2 у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Судом залишено поза увагою інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення.

30 серпня 2019 року Позивачем були укладені депозитні договори «Педіатричний депозит «Преміум» на обслуговування обох дітей в медичному закладі «Ісіда», за якими сплачено 40000 гривень (3330 гривень на місяць).

Витрати на послуги професійної няні складають 1500 гривень на добу. За послуги двох нянь позивачка сплачує 90000 гривень на місяць та додатково витрачає на їх харчування 3214 гривень на місяць.

За оренду будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вона проживає разом з дітьми, вона сплачує в середньому 67428 гривень на місяць.

Окрім того, позивачка дбає про розвиток дітей. В листопаді 2020 року між Позивачкою та Приватним закладом «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «Смайл АП» були укладені договори про надання тимчасових послуг з організації догляду за дитиною/дозвілля/розваг. За умовами вказаних договорів Позивачка щомісяця здійснює оплату в розмірі 10000 гривень за одну дитини, тобто за двох дітей вона сплачує 20000 гривень.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів для сплати у розмірі 10 000 грн., є недостатнім для утримання дітей сторін, які проживають разом із матір`ю.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, з 07 липня 2012 року працює в закритому акціонерному товаристві «Федералініс Резервас» (Республік Литва) на посаді комерційного директора, де отримує заробітну палату у розмірі 607 євро на місяць. Поряд з цим, на думку колегії суддів, відповідач має ряд інших доходів, що дозволяють йому повноцінно брати участь в утриманні дітей.

Згідно з витягом з державних реєстрів, ОСОБА_2 до 30 липня 2019 року був акціонером ЗАТ «Федералініс Резервас» в якому йому належали 100 простих іменних акцій номінальною вартістю по 289,62 євро кожна, що разм складає 28 962 євро. (Том 1, а.с. 115).

Позивачем понесені також витрати на розвиток дітей, оскілки організоване навяання дітей. В листопаді 2020 року між Позивачкою та Приватним закладом «Заклад дошкільної освіти комбінованого типу (ясла-садок) «Смайл АП» були укладені договори про надання тимчасових послуг з організації догляду за дитиною/дозвілля/розваг. (Том , а.с. 32-45).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що щомісячний розмір аліментів на утримання дітей з боку батька (відповідача) не може бути меншим ніж 25 000 грн, щомісячно на обох дітей, що буде відповідати найвищим інтересам дітей, які самостійно заробляти на своє утримання не спроможні.

Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом. Основні засади державної політики у цій сфері грунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів змінює, збільшуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 25 000 грн., на обох дітей.

Рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягання з ОСОБА_2 на користь позивача додаткових витрат на утримання дітей залишається незмінним, оскільки витрати, які заявлені апелянтом до стягнення з відповідача, не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Некляєва Юрія Геннадійовича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року в частині стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч гривень) щомісячно на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 12 травня 2020 року до повноліття дітей.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2022 року.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Л.П. Сушко

В.І. Олійник