РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/5145/21

Провадження № 22-ц/4815/1209/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації моральної шкоди за порушення немайнових прав, відшкодування шкоди шляхом виконання обов`язку в натурі,-

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинення дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає в багатоквартирному будинку, що за адресою АДРЕСА_1 . Тривалий час, по сусідству із ним, поверхом вище, проживає відповідач, яка є конфліктною особою, яка систематично вчиняє протиправні дії відносно нього та його родини, а саме порушує громадський порядок, здійснює безпідставні чіпляння до нього, з метою провокування на сварку. З метою забезпечення власної безпеки та схоронності майна, він встановив видимі камери відеоспостереження за східцевим майданчиком власної квартири та вхідних дверей до неї. 20 листопада 2020 року, камери відеонагляду зафіксували чергову протиправну поведінку відповідача по відношенню до його майна, зокрема, відповідач, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, етики та добросусідства, умисно з мотивів особистої неприязні, заплювала вхідні двері до його квартири, чим принизила його. Наявність характерних біологічних виділень відповідача, на вхідних дверях, принижує його особистість. Крім того, 13.12.2020 року, за вищевказаним фактом він звернувся із заявою до Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірних дій щодо нього та його майна, а саме плювання на вхідні двері квартири. За результатами розгляду заяви, Рівненським ВП ГУПН в Рівненській області було складено протокол від 24.12.2020 року про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Стверджує, що така протиправна поведінка відповідача, викликали у нього значні душевні страждання, пов`язані із приниженням гідності, як жити в квартирі та/або приходити до дому після робочого дня та спостерігати факт того, що твої вхідні двері обпльовані, на них наявні нашарування чужої слини, це дуже гнітюче почуття, а ще саме прибирання цієї слини викликає значних гидливих (відразливих) емоцій. Зауважує, що після написання заяви до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області конфлікт не вирішився, а тільки посилився, Він та його сім`я постійно перебувають у пригніченому стані, у нього знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на його стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, порушився сталий життєвий рим, так він вимушений тратити свій час на спілкування із правоохоронними органами, звертатися за правовою допомогою, нести витрати на адвоката, тощо. Пояснює, що йому болісно усвідомлювати, який приклад подано для молодшого покоління та оточуючих котрі проживають у будинку, адже дана справа набула достатнього розголосу серед мешканців не тільки їхнього, а й сусідніх будинків. Кожного дня, знаходячись біля дверей своєї квартири він згадує те, що було побачене особисто ним на відеоспостереженні. Це відбивається на його емоційному стані, а враховуючи нинішню ситуацію із коронавірусом, такі дії відповідача є неприпустимими та такими, що посягають на його честь та гідність. У період пандемії, коли карантин у розпалі, плювати на двері, житлового приміщення, де живуть люди - це наражає оточуючих навколо на небезпеку ураження вірусом СОVID-19. Окремим цинізмом зі сторони відповідача, якій мало було просто обплювати вхідні двері до його квартири, стало те, вона написала заяву до Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області з проханням притягнути його до адміністративної відповідальності, вказуючи на нібито не правомірну поведінку. Однак, її неправдива та недостовірна заява не знайшла підтвердження, а лише стала підтвердженням негативного ставлення до його особи. Постановою Рівненського міського суду по справі №569/11277/20 від 08 вересня 2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП було закрите у зв`язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. Неправомірні дії відповідача виразилася в тому, що продукти життєдіяльності її організму, привели до порушення естетичного вигляду вхідних дверей до кв. АДРЕСА_2 , та можуть бути усунуті без фактичної заміни елементів, а виключно в спосіб миття вказаних вхідних дверей, однак добровільно усунути таку шкоду віповідач не бажає. Факт вчинення неправомірних дій відповідача підтверджується матеріалами про адміністративні правопорушення із судової справи №569/340/21.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.. Зобов`язати ОСОБА_2 привести зовнішній вигляд вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , в належний естетичний стан, видаливши з них біологічні сліди життєдіяльності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (нашарування слини) шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати пов`язані із розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу 1000 грн. 00 коп., витрати із сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., витрати на подання доказів в справі на проведене генетичне дослідження в сумі 5200,00 грн., а всього 7108,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп.

Зобов`язано ОСОБА_2 привести зовнішній вигляд вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 в належний естетичний стан, видаливши з них біологічні сліди життєдіяльності ОСОБА_2 шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 2316 грн. 00 коп..

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що згідно поданої позовної заяви та пояснень, ОСОБА_1 вказував, що саме 20.11.2020 нею було запльовані його вхідні двері, що спричинило втрату естетичного стану (вигляду) дверей, що підтверджується відеозаписом та матеріалами адміністративної справи, згідно яких її було притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з цим, позивач суду не надав жодних належних та допустимих доказів, що нею дійсно було запльовані його двері 20.11.2020, що стало наслідком втрати естетичного вигляду дверей, тобто в даному випадку відсутній безпосередній причинний зв`язок між протиправними діями та шкодою. Вважає, що поданий до суду відеозапис не підтверджує той факт, що нею було запльовано вхідні двері та на них наявні залишки біологічних слідів її життєдіяльності саме 20.11.2020. Зауважує, що згідно постанови Рівненського апеляційного суду від 03.11.2021, справа №569/948/21, було скасовано постанову Рівненського міського суду від 29.01.2021 про її притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ст.173 КУпАП, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві. Вважає, що місцевий суд не вправі був долучати до матеріалів справи та надавати оцінку матеріалам іншої адміністративної справи №569/340/21, які взагалі ніякого відношення до предмету та підстав позову не мають, оскільки згідно цих матеріалів подія мала місце 22.11.2020, а не 20.11.2020. Переконана, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на факт заподіяння нею шкоди для вхідних дверей позивача, що виключає підстави для задоволення позову.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з"явилася. 02 листопада 2022 року подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з неможливістю прибуття у засідання її представника. Документів на підтвердження поважності неявки в судове засідання та відкладення розгляду справи не надала.

За таких обставин, колегія суддів розцінює подане клопотання, як спосіб затягування розгляду справи та вважаєх за можливе розглянути справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про часткове її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Сторони у справі є сусідами, відтак на їхні правовідносини поширюється принципи добросусідських відносин.

З матеріалів справи вбачається, що за зверненням ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, яке мало місце 20.11.2020 року.

Постановою судді Рівненського апеляційного суду від 03.11.2021 року (справа № 569/948/21) скасовано постанову Рівненського міського суду від 29.01.2021р. відносно ОСОБА_2 , провадження у справі було закрите за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КУпАП.

Постановою судді Рівненського міського суду від 15.01.2021 року (справа № 569/340/21), яка набрала законної сили, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу ц розмірі 51 грн..

З постанови суду вбачається, що 22.11.2020р. близько 15.30 год., за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , вчинила дрібне хуліганство, а саме: перебувала у під`їзді будинку, в громадському місці, плюнула на вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , що належить гр. ОСОБА_1 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Разом з цим, ОСОБА_2 зверталася до Головного управління Держпродслужби у Рівненській області щодо антисанітарних умов у дворі житлового будинку, неналежне утримання тварин ОСОБА_1 ..

Згідно листа від 04.07.2020р. вих. № 30-03-17/30-01-14/877-20 встановлено, що звернення ОСОБА_2 було розглянуте, комісією були виявлені порушення та направлено лист ОСОБА_4 з пропозицією про усунення виявлених порушень.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилом ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно п.п. 5,9, ч.2ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: примусове виконання обов`язку в натурі; відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

Вказаний спосіб захисту є об`єктивно обумовлений обставинами, що склалися та буде максимально дієвим в розумінні національного законодавства

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 12.04.2012 р. № 9-рп/2012 наголосив, що в Україні як демократичній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1,3 Основного Закону України).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою цієї статті передбачено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У статті 280 ЦК України передбачено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У ході розгляду справи встановлено, що між сторонами склалися усталені неприязні відносини, у ході яких ОСОБА_2 вчинила протиправні дії по відношенню до позивача, чим заподіяла йому моральну шкоду, яка виразилася у порушенні його емоційного стану через душевні страждання за пошкодження майна обраним відповідачкою способом, який судом визнаний як хуліганство.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість позовних вимог та з визначеним до стягнення розміром моральної шкоди, який, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, місцевий суд визначив у розмірі 1000,00 грн..

У ході апеляційного провадження справи, стороною відповідача не було спростовано факту протиправної поведінки ОСОБА_2 , який безапеляційно вбачається із наявного у справі відеозапису та судового рішення, яке набрало законної сили.

При цьому, покликання відповідачки на скасування постанови суду у справі № 569/948/21 стосовно подій, які мали місце 20.11.2020, на яку покликається позивач, на переконання колегії суддів, немає виключного правового значення, адже ОСОБА_2 не спростування самого факту своєї протиправної поведінки, у тому числі 22.11.2020 року.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_2 в порушення принципів добросусідських відносин, допустила вчинення дій, які призвели до втрати належного естетичного стану вхідних дверей квартири позивача, зобов`язана привести їх зовнішній вигляд в належний стан, видаливши з них біологічні сліди своєї життєдіяльності шляхом виконання обов`язку в натурі в спосіб миття вказаних вхідних дверей.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Разом з цим, рішення місцевого суду в частині розподілу між сторонами судового збору підлягає зміні, оскільки останній покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи часткове задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди, з останньої підлягає стягненню судовий збір у розмірі 90,8 грн., а не 908 грн., як визначено місцевим судом.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 серпня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1498 грн. 80 коп..

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.