Справа № 627/333/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря - Ніколайчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав -

ВСТАНОВИВ:

Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом, у якому просять відібрати у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батьків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьків батьківських прав.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що на старостинській території села Козіївка за адресою: АДРЕСА_1 проживає без реєстрації громадянка ОСОБА_4 разом з цивільним чоловіком ОСОБА_5 . Разом з ними проживає їх спільний син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ще троє дітей громадянки ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача зазначає, що 25.03.2021 року до старостинської території села Козіївка звернувся старший повнолітній син громадянки ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та повідомив, що його мати ОСОБА_4 та вітчим ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштовували лайку, штовхали його з дому та вигнали. Пізніше до старостинської території села Козіївка прийшла і молодша донька ОСОБА_3 . У результаті конфлікту діти знаходилися у пригніченому емоційному стані, повертатися до свого дому не бажали. Діти були одягнуті в брудний одяг, просили захисту та підтримки. Старостою Козіївської старостинської території було викликано поліцію, про конфлікт повідомлено службу у справах дітей Краснокутської селищної ради та КЗ «Центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Після прибуття служб до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що господаркою будинку є мати ОСОБА_5 , громадянка ОСОБА_7 . Всі згадані вище громадяни перебували в стані алкогольного сп`яніння, на контакт не йшли, поводили себе агресивно, доступу до домоволодіння не надавали. Службою у справах дітей було складено акти оцінки рівня безпеки дітей. В результаті бесід з дітьми було з`ясовано, що батьки майже щодня вживають алкогольні напої, часто сваряться як між собою, так і з дітьми, на сімейні сварки неодноразово викликали поліцію. Батько неповнолітньої ОСОБА_3 рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15.08.2012 року позбавлений відносно неї батьківських прав.

Позивач зазначає, що дітей направлено до дитячого відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ» Краснокутської селищної ради для обстеження їх стану здоров`я та, за необхідності, надання медичної допомоги.

30.03.2021 року Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 у матері ОСОБА_4 та батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей.

Представник позивача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області - Саміло В.В. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, зазначив, що з показань свідків вбачається, що в сім`ї відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні належні житлово-побутові умови для проживання дітей; діти не мають місця для занять, брудні та недоглянуті; зі слів дітей відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно вживали спиртні напої, знущалися та ображали дітей, застосовували до них фізичну силу, не дозволяли здійснювати гігієнічні процедури, змушували дітей тяжко працювати. Неповнолітня ОСОБА_3 зізналася в примушуванні її з боку відповідача ОСОБА_5 до відносин сексуального характеру, зазначала, що неодноразово протягом тривалого часу мала з вітчимом статеві стосунки без її на те волі. Зазначав, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та невиконання ними батьківських прав. Звернув увагу суду на те, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають повертатися додому.

Представник позивача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області - Штунь О.С. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, пояснила суду, що дітям в сім`ї відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жилося погано. Службою у справах дітей було зроблено запит до Управління соціального захисту населення Богодухівської РДА Харківської області щодо розміру отриманих родиною відповідачів соціальних виплат (допомога по вагітності та пологам; допомога при народженні дитини; допомога на дітей одиноким матерям; допомога на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям). З відповіді вбачалося, що відповідачкою ОСОБА_4 станом на 2021 рік було отримано близько 90000 грн. Зазначене свідчить про те, що гроші в родині відповідачів були та батьки мали змогу забезпечувати дітей, в тому числі і засобами особистої гігієни, в той час як у ОСОБА_3 такі засоби були відсутні, про що зазначила в своїх показаннях і свідок ОСОБА_8 . Вказала, що позивач звернувся до суду з позовом про відібрання дітей, а не з позовом про позбавлення батьківських прав, тому, що вважає за можливе виправлення відповідачів. Родині ОСОБА_9 було запропоновано індивідуальну програму для подолання труднощів у родині, але вони відмовилися від неї. На даний час триває досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_5 по факту зґвалтування ним неповнолітньої ОСОБА_3 , остаточне рішення в рамках зазначеного кримінального провадження не прийнято.

Відповідач ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти відібрання неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проти задоволення позовних вимог щодо відібрання малолітнього сина ОСОБА_1 заперечувала, відзив на позов підтримала частково.

Зазначила, що 25.03.2021 року цілий день була у лікарні з наміром перервати незаплановану вагітність. Її донька ОСОБА_3 , дізнавшись про те, що мати не зробила аборт, образилась, та вдягнувшись, побігла наздоганяти старшого сина відповідачки - ОСОБА_10 , який раніше з невідомих для відповідачки причин пішов до сільради. Через деякий час за місцем проживання відповідачки з незрозумілих для неї причин приїхали працівники поліції разом зі старостою Козіївської старостинської території, просили надати їм документи та речі на дітей. Відповідач намагалася з`ясувати у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 причини того, що вони пішли з дому, однак ті відмовились від пояснень. Після чого працівники поліції наділи кайданки на неї та її співмешканця, її діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перелякалися через такі дії з боку працівників поліції та плакали. Відповідачів було доставлено до відділку поліції, де неповнолітню ОСОБА_3 допитали без присутності матері, побачитись з дитиною не дали; чи були присутні під час її допиту представники органу опіки чи психолог відповідачці невідомо. Працівниками служби у справах дітей до дитячого відділення КНП «Краснокутської ЦРЛ» були доставлені діти відповідачів після їх вилучення з родини, батькам з ними бачитись не дозволили. Після того як дітей перевели з дитячого відділення до реабілітаційного центру у м. Харкові, батькам адміністрацією закладу було дозволено спілкувалися з дітьми та передавати їм передачі, ОСОБА_15 ж відмовилася як від передач з боку відповідачів, так і від спілкування з матір`ю. Відповідач ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_14 дуже хоче додому, на всі свята загадує лише одне бажання - повернутися додому до батьків. ОСОБА_13 раніше також мав бажання повернутися додому, але з грудня 2021 року змінив свою думку, перестав спілкуватися з матір`ю та вітчимом, відмовляється отримувати від них передачі. Відповідач щотижнево відвідувала дітей у реабілітаційному центрі, але народивши дитину з жовтня 2021 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відтоді дітей відвідує відповідач ОСОБА_5 , його сестра ОСОБА_16 та їх мати ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 пояснила суду, що вихованням дітей займалася сама, співмешканець інколи допомагав їй у цьому, ставився до всіх дітей однаково, купував їм подарунки. Вказала, що біологічні батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_2 матеріально не допомагають. Зазначає, що хотіла щоб усі троє дітей повернулися додому, але ОСОБА_17 не хоче того, оскільки ще триває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 . Відповідач не заперечувала той факт, що вона та її співмешканець притягались до адміністративної відповідальності, тому що після спільного вживання спиртних напоїв сварилися з його матір`ю. Офіційно відповідачка не працює, отримує державне соціальне забезпечення як багатодітна мати, родина утримує декілька городів, які обробляють своїми силами, врожай з яких продають на базарі. Вважає, що діти забезпечені усім необхідним. Засоби гігієни для ОСОБА_11 вона регулярно купувала або давала їй гроші на їх придбання. ОСОБА_17 розповідала їй про школу та друзів, однак нічого не повідомляла про сексуальне та фізичне насилля з боку відповідача ОСОБА_5 та його брата ОСОБА_18 . Не заперечувала того, що з 2009 року та приблизно до 2013 року відповідач була змушена помістити своїх дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до інтернату, оскільки батько ОСОБА_19 , з яким ОСОБА_4 на той час співмешкала, зловживаючи спиртними напоями, виносив всі речі з будинку та пропивав їх, відтак, ні належного матеріального забезпечення, ні нормальних умов для існування дітей в будинку не було. Пізніше, коли почала співмешкати з ОСОБА_5 , він та його матір допомогли їй забрати дітей з інтернату додому, допомагали їх доглядати та забезпечувати по можливості усім необхідним.

Запевняла, що фізичну силу до дітей не застосовувала; під час родинних сварок старших дітей вдома не було, окрім молодшого ОСОБА_20 , який грав у телефоні у сусідній кімнаті, та на її думку не чув цих сварок. Чому склалися конфліктні ситуації з дітьми не розуміє. Свою провину перед донькою ОСОБА_21 відчуває, зізнається, що у відносинах з нею чогось недогледіла, у деякій мірі визнає свою провину в тому, що сталося в їхній родині. Зазначила, що натепер у будинку змінилися умови проживання для дітей, зроблено ремонт; своє ставлення до виконання батьківських обов`язків змінила, зробила для себе певні висновки, надалі намагатиметься більше спілкуватися з дітьми та належним чином дбати про них.

Відповідач ОСОБА_5 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти відібрання неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_21 , проти задоволення позовних вимог щодо відібрання малолітнього сина ОСОБА_1 заперечував, відзив на позов підтримав частково.

Зазначив, що 25.03.2021 за адресою його проживання: АДРЕСА_1 представники служби у справах дітей та працівники поліції викрали його малолітнього сина - ОСОБА_1 та ще двох неповнолітніх дітей його співмешканки - ОСОБА_2 та ОСОБА_21 . ОСОБА_10 (старший син його співмешканки ОСОБА_4 ) посварився з матір`ю ОСОБА_5 , після чого пішов з дому до Козіївської старостинської території та поскаржився. Причини сварки відповідачу не відомі, сварки в сім`ї виникають не часто, раніше не спостерігалося випадків щоб ОСОБА_12 йшов з дому. Згодом до будинку відповідача прибули працівники поліції, стукали в двері, після чого без будь-яких пояснень посадили його до патрульного автомобілю разом з його матір`ю ОСОБА_7 і співмешканкою ОСОБА_4 , та доставили до відділку поліції, застосувавши до них фізичне насилля. Зазначив, що ОСОБА_21 звинуватила його в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в її день народження той її зґвалтував. Потім, приблизно о 02.00 годині його та його співмешканку ОСОБА_22 повезли на освідування з наміром визначити наявності у обох стану алкогольного сп`яніння, але освідування провести не вдалася. Відтак, у матеріалах доданих до позовної заяви відсутні докази того, що він та його співмешканка ОСОБА_4 25.03.2021 року перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зранку, 26.03.2021 року, його та ОСОБА_21 доставили до Богодухівської ЦРЛ для медичного освідування, після чого відпустили додому. Зазначив, що на даний час відносно нього ведеться досудове розслідування за ст.155 КК України. 26-27.03.2021 року з метою побачитися з дітьми, яких 25.03.2021 року було вилучено з його родини службою у справах дітей та розміщено у дитячому відділенні Краснокутської ЦРЛ, звернувся до керівництва ЦРЛ, де йому стало відомо, що відповідачам заборонено зустрічатися з дітьми. Зазначив, що його біологічному сину ОСОБА_1 , зі слів останнього, лікарем іншої спеціалізації було зроблено медичне втручання з приводу фімозу, без згоди на те батьків. 25 чи 26.03.2021 року було допитано його сина ОСОБА_1 без присутності психолога. Зазначив, що дітей було вилучено службою у справах дітей під час дії карантину, його син ОСОБА_14 знаходився на стаціонарному лікуванні наодинці, без рідних людей, до першого класу дитина пішла не за руку з батьками, а з чужими людьми в чужому місці, дитина протягом тривалого часу перебуває далеко від батьків в іншому місті і на даний час. Зазначив, що ОСОБА_20 тільки шість років, він дуже сумує за батьками, що завдає як дитині, так і батькам не аби яких страждань. Відповідач разом з родичами щотижня відвідують дітей в реабілітаційному центрі, крім ОСОБА_11 , оскільки вона відмовилась від їх відвідувань. Пояснив, що з ОСОБА_21 та ОСОБА_23 у нього були звичайні доброзичливі відносини, фізичного насилля до ОСОБА_15 він не здійснював, але повернення її до родини не бажає. Стосунки з ОСОБА_23 раніше були нормальні. З грудня 2021 року ОСОБА_24 припинив спілкування і з вітчимом, і з матір`ю, не став брати слухавку, хоча до цього він з ними спілкувався та приймав від них передачі. Відповідач ОСОБА_5 не заперечує проти повернення ОСОБА_2 до родини, якщо той має таке бажання, та головне для відповідача щоб повернувся його рідний син ОСОБА_14 . Не заперечував той факт, що ставиться до свого сина уважніше, ніж до інших дітей. Факт зловживання алкогольними напоями та застосування до дітей фізичного та сексуального насилля зі свого боку заперечує, агресивної поведінки до них не проявляв, нецензурною лайкою не ображав, з дому не виганяв, до тяжкої праці дітей не примушував. Зазначив, що не зобов`язаний давати дітям кожного дня кишенькові гроші, так як шкільні обіди він їм сплачував. Звернув увагу суду на те, що 2013 року забрав цих дітей з інтернату до себе додому, та впродовж всього часу їхнього проживання в його родині надавав посильну допомогу: дітям придбавалися і речі, і одяг, і шкільне приладдя. Відповідач зазначив, що офіційно не працює та отримує пенсійні виплати по втраті працездатності, має декілька земельних паїв з яких отримує орендну плату, тримає господарство. Вважає, що ситуація, яка склалася в їхній родин, дала відповідачам певний життєвий урок завдяки якому вони змінили своє ставлення до дітей.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Селезньов С.І. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти відібрання неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_21 , проти задоволення позовних вимог щодо відібрання малолітнього ОСОБА_1 заперечував, відзив на позов підтримав частково.

Вважає безпідставними твердження представників позивача щодо факту знаходження відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 25.03.2021 року в стані алкогольного сп`яніння, та про непридатність умов проживання дітей у будинку останніх; оціночними є твердження і щодо наявності загрози життю та здоров`ю малолітнім ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Позивачем не індивідуалізовано в позові які саме порушення вчинив кожен з батьків відносно кожного з дітей; не доведено того факту, що сім`я відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є неблагополучною. Вважає, що з відповідачами не проводились роботи з роз`яснення наслідків безвідповідального батьківства; службою у справах дітей не запропоновано родині відповідачів менш радикальних шляхів вирішення проблеми, окрім як відібрання у них дітей.

Зазначив, що його довірителі щотижня протягом майже року відвідують своїх дітей в КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», окрім ОСОБА_21 , яка виказала відмову щодо цього. Це свідчить про те, що відповідачам діти не байдужі. Виправдовуючи незадовільні умови для проживання дітей, зазначив, що відповідачі мали на меті провести у своєму домоволодінні ремонтні роботи навесні 2021 року, що і було згодом ними зроблено. Зараз будинок є чистим та доглянутим, у кожного з дітей є спальне місце та місце для готування шкільних завдань, доказом тому слугують фото кімнат будинку та прибудинкової території, які додані до відзиву на позов. Просив суд звернути увагу на те, що вихованням дітей займалася мати - відповідач ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні не заперечувала свою провину у ситуації, яка склалася з дітьми, зазначивши, що можливо десь недогляділа дітей, інколи не прислухалась до них, про що щиро жалкує та немає наміру вчиняти так надалі. Зазначив, що відповідач ОСОБА_4 не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, а той факт, що вона колись віддала дітей до інтернату, не виправдовує її як матір, але не виключає того факту, що можливо, свого часу у неї на те були вагомі підстави.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать неодноразові оголошення про виклики в судові засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада», відзив на позов не подав.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області - Пахаренко Р.В. у відкритому судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила суду, що 25.03.2021 року до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області зателефонувала староста Козіївської старостинської території ОСОБА_27 та повідомила, що до неї звернувся старший син родини ОСОБА_28 , який втік з дому та скаржився на те, що його там ображають. Також ОСОБА_27 повідомила, що через деякий час цього ж дня до неї звернулася і молодша сестра ОСОБА_29 зі скаргами про насилля щодо неї з боку дорослих членів родини. Після того як на повідомлення дітей відреагували компетентні служби, дорослих членів родини ОСОБА_28 було доставлено до органів поліції для з`ясування обставин, а дітей з родини вилучено, так як вдома з дорослих нікого не залишилося. За заявою ОСОБА_21 відносно ОСОБА_5 було порушено кримінальне провадження за ст. 155 КК України. Наступного дня, ІНФОРМАЦІЯ_9 , працівниками служби у справах дітей з кожною дитиною родини ОСОБА_30 було проведено бесіду, та цього ж дня щодо кожного з них складено відповідні акти проведення оцінки рівня безпеки дітей. ОСОБА_31 повідомив, що дорослі члени родини його били, забирали телефон та змушували працювати. ОСОБА_21 скаржилася на образливе ставлення до неї з боку дорослих членів родини ОСОБА_30 та примушування її до статевих стосунків з боку відповідача ОСОБА_5 . Зважаючи на наявність безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей, 30.03.2021 року виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було прийнято рішення про негайне відібрання дітей. Після чого дітей було направлено до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де вони перебувають і на теперішній час.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області - Пономаренко Л.А. у відкритому судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила суду, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не в повній мірі справляються зі своїми батьківськими обов`язками, з їхнього боку є великі прогалини у вихованні дітей. З бесіди з дітьми сім`ї відповідачів було з`ясовано, що є загроза їх життю та здоров`ю. Виходячи з інтересів дітей, службою у справах дітей на засіданні виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було рекомендовано пройти дітям соціально-психологічну реабілітацію. Кожного з трьох дітей було опитано почергово та окремо, щодо кожного складено акти оцінки рівня безпеки дитини, відомості в які вносилися зі слів кожної окремо опитуваної дитини. Житлові умови проживання дітей в будинку службою у справах дітей не перевірялися, оскільки представників служби у справах дітей не було допущено до будинку відповідачів. Зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом про відібрання дітей, а не про позбавлення батьківських прав, тому що це ще не сама безнадійна родина і, на випадок задоволення судом даного позову, відповідачі матимуть можливість виправитися впродовж року, на який їхніх дітей буде відібрано, а служба у справах дітей постійно буде вести моніторинг за батьками.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд приходить до такого.

За змістом частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину (ст. 19 Конвенції про права дитини).

За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Судом встановлено,що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /том 1, а.с.11/.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15.08.2012 року справа № 2022/505/2012, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 /том 1, а.с.20-21/.

З відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається наступне. Згідно з інформацією, наданою начальником Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 408192065 з примусового виконання виконавчого листа № 2-101 від 25.01.2018 року виданого Краснокутським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів боржника; станом на 28.02.2021 рік за ОСОБА_3 існує заборгованість в розмірі 142 543 грн. 37 коп./том 1, а.с. 107-109/.

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 /том 1, а.с.10/.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /том 1, а.с.9/.

Як вбачається з повідомлення № 3 про сім`ю/особу, яка перебуває у складених життєвих обставинах складеної старостою Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_27 від 25.03.2021 року вих. 02-20-135, сім`я ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З повідомлення вбачається, що син ОСОБА_10 , який прийшов до старостинської території с. Козіївка, повідомив, що батьки п`яні, влаштували лайку та вигнали його з дому. Пізніше до Козіівської селищної ради прийшла і ОСОБА_21 - сестра ОСОБА_10 , діти знаходились в емоційному стані, плакали були неохайно одягнені, повертатись до свого дому не бажали, просили не повертати їх до батьків /том 1, а.с.18/.

Рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 30.03.2022 року № 52 вирішено відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей. Тимчасово направити малолітніх дітей до дитячого відділення КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради до вирішення питання подальшого влаштування дітей /том 1, а.с.17/.

Відповідно до характеристики виданої директором Козіївського ліцею Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області на ОСОБА_3 , здобувача освіти 9 класу, дівчинка з багатодітної родини, мати ОСОБА_4 виховує дітей одна, на даний час безробітня. Учениця школу відвідує постійно. Навчаючись у середніх класах мала неохайний вигляд, з 8 класу виглядає більш охайно. Дівчина забезпечена всім необхідним для навчання в школі, фізично розвинена, на диспансерному обліку не перебуває. ОСОБА_15 дуже чуйна, лагідна дівчинка. У класі користується авторитетом, є старостою класу, має вузьке коло друзів, не конфліктна. З учителями чемна і тактовна, до доручень ставиться відповідально. Матеріал засвоює на достатньому та високому рівнях, є однією з найкращих учениць класу, учасницею олімпіад та конкурсів районного рівня. Вдома не має окремого місця для навчання, необхідних речей для занять та відпочинку. Стосунки у родині напружені, ОСОБА_17 не відчуває підтримки та любові з боку матері, більш прихильна до бабусі ОСОБА_7 . Родина взаємозв`язок з класним керівником не підтримує. Мати не цікавиться успіхами дитини у навчанні та її спілкуванням з однолітками /том 1, а.с.13/.

З характеристики виданої директором Козіївського ліцею Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області на ОСОБА_2 , здобувача освіти 6 класу, вбачається, що хлопчик відвідує уроки систематично, має гарну пам`ять, вихований, доброзичливий, ввічливий; іноді не завжди уважний, має здібності до вивчення гуманітарних предметів, займається на середньому рівні, але не в міру своїх можливостей. Не завжди додержується правил поведінки. Батьки мало приділяють уваги вихованню дитини, ОСОБА_32 ходить до школи неохайним, з матір`ю стосунки напружені, більш дружні та відверті відносини має з братом ОСОБА_12 та сестрою ОСОБА_15 , прислухається до їхніх порад, завжди допомогає їм по господарству. Між членами сім`ї відсутня взаємоповага, розуміння і любов /том 1, а.с.14/.

Згідно із копією довідки № 02-32/68 виданої 02.04.2021 року виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та має такий склад сім`ї: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /том 1, а.с.15/.

Як вбачається з копії відповіді на запит № 02-20-146 від 05.04.2021 року виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстровані /том 1, а.с.16/.

З копії нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_7 від 04.06.2021 року, вбачається, що вона дає згоду гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_25 на проживання у житловому будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності /том 1, а.с.105/.

З актів обстеження матеріально - побутових умов ОСОБА_33 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що остання проживає в даному будинку разом з дітьми ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації. Дохід сім`ї складається з допомоги по інвалідності, яку отримує чоловік ОСОБА_5 та соціальної допомоги та виплат по оренді паю /том 1, а.с.110,111/.

Відповідно до копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 25.03.2021 року зі слів дитини комісією у складі завідувача сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р.В., фахівця з соціальної роботи КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_8 та інспектора СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кондратенка В.О. вбачається наступне. Доступ до домоволодіння, в якому проживає дитина не було надано. Дитина має зовнішні ознаки недогляду/занедбаності, а саме: низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, дитина одягнута в брудний одяг. Одяг дівчинці не дали зовсім, дівчинка поїхала до лікарні у брудних речах, в які була вдягнута вдома. В родині зі слів дитини відбуваються конфлікти та приниження, мати, вітчим та бабуся часто вживають спиртні напої, сваряться та викликають поліцію. Зі слів дівчинки були довготривалі сексуальні стосунки з вітчимом. Дівчинка в подробицях описує ситуації вчинення сексуальних стосунків, зазначивши, що неодноразово розповідала про це, але їй не вірили, після чого вирішила надалі мовчати. Зі слів дитини вона ніколи не проходила медичне обстеження, харчувалися інколи раз на добу, їй не придбавали навіть засобів особистої гігієни, місця для навчання не має та проживає в одній кімнаті з братом. Наявна небезпечна поведінка з боку батьків дівчинки, спостерігаються напади агресії та погрози, батьки та бабуся зі слів дівчинки агресивно налаштовані. Серед інших факторів, що свідчать про небезпеку для дитини спостерігається перебування у помешкання осіб, які ймовірно знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою та доглядом, який відповідає віку та сезону. В акті міститься коментарі спеціаліста з яких вбачається, що дитина не має можливості для повноцінного навчання, та спілкування з друзями, не має можливості проводити санітарно-гігієнічні процедури. У акті зроблено висновок, що рівень безпеки дитини оцінюється як «дуже небезпечно». Рекомендовано провести з дитиною соціально - психологічну роботу та консультацію психолога /том 1, а.с.84-88/.

Із копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 25.03.2021 року зі слів дитини комісією у складі завідувача сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р.В., фахівця з соціальної роботи КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_8 та інспектора СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кондратенка В.О. вбачається наступне. Дитина має зовнішні ознаки недогляду/занедбаності, а саме: низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, дитина одягнута в брудний одяг. Хлопчик розповів, що одяг йому не дала мати, сказала, що він його не заробив, до дитячого відділення дитина поїхала в тому одягу, в який була одягнена вдома. Зі слів дитини мати, вітчим та бабуся майже постійно вживають спиртні напої, сваряться, б`ються та викликають поліцію. Зазначав, що мати інколи його карала фізично, час від часу харчувалися раз на добу, медичне обстеження він ніколи не проходив, в будинку відсутні водопостачання та водовідведення, відсутня ванна кімната. Наявна небезпечна поведінка з боку батьків хлопчика, спостерігаються напади агресії та погрози, в акті зазначено, що медичне освідування батьків на стан сп`яніння провести неможливо. Серед інших факторів, що свідчать про небезпеку для дитини спостерігається перебування у помешкання осіб, які ймовірно знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Наявні ознаки незабезпечення дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою та доглядом, який відповідає віку та сезону. Зроблено висновок, що рівень безпеки дитини оцінюється як «дуже небезпечно». Рекомендовано провести з дитиною соціально - психологічну роботу та консультацію психолога /том 1, а.с.89-93/.

Відповідно до копії акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складеного 25.03.2021 року зі слів дитини комісією у складі завідувача сектору усиновлення та сімейних форм виховання служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Пахаренко Р.В., фахівця з соціальної роботи КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_8 та інспектора СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Кондратенка В.О. вбачається наступне. Доступ до домоволодіння не було надано. Хлопчик наймолодший у сім`ї. Дитина має зовнішні ознаки недогляду/занедбаності, а саме: низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, дитина одягнута в брудний одяг. Зі слів дитини у нього з батьками добрі стосунки, батьки майже щодня вживають алкогольні напої, вчиняють сварки та викликають поліцію. Зазначив, що до лікаря його ніколи не водили, медичних обстежень ніколи не проходив, в будинку відсутні водопостачання та водовідведення. Наявна небезпечна поведінка з боку батьків хлопчика, спостерігаються напади агресії та погрози, в акті зазначено, що медичне освідування батьків на стан сп`яніння провести неможливо. Серед інших факторів, що свідчать про небезпеку для дитини спостерігається перебування у помешкання осіб, які ймовірно знаходяться у стані алкогольного сп`яніння. Наявні ознаки незабезпечення дитини необхідною медичною допомогою. Коментар спеціаліста: мати не турбується про стан здоров`я дитини, повноцінне харчування, не забезпечує здобуття дитиною дошкільної освіти. Зроблено висновок, що рівень безпеки дитини оцінюється як «дуже небезпечно». Рекомендовано провести з дитиною соціально - психологічну роботу та консультацію психолога /том 1, а.с.94-98/.

Судом досліджено фотознімки помешкання ОСОБА_7 , в якому проживають відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зі своєю родиною, та фотознімки дітей відповідачів. Зазначені фотознімки додано до відзиву на позов представником відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокатом Селезньовим С.І., на них вбачається одноповерховий будинок синього кольору та кімнати, які містяться в ньому, також зафіксовано прибудинкову територію. Домоволодіння та житлові кімнати мають доглянутий вигляд, діти на фото одягнені охайно /том 1, а.с. 119-140/.

З відповіді начальника СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Завалія С. № 2242/119-84/01-2021 від 29.03.2021 року вбачається, що за заявою неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відділенням № 2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження №0000106 від 25.03.2021 року за ч. 1 ст. 155 КК України, на даний час проводиться досудове розслідування з метою встановлення всіх обставин події /том 1, а.с.19/.

Відповідно до інформації директора КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради Ткачук Т. № 08/293 від 14.04.2021 наданої на адвокатський запит, у педіатричному відділенні з 25.03.2021 року по 07.04.2021 рік, на підставі рішення комітету Краснокутської селищної ради від 30.03.2021 року № 52 «Про негайне відібрання дітей», знаходились діти ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.03.2021 року по 07.04.2021 рік /том 1, а.с.61/.

На адвокатський запит представника відповідачів - адвоката Селезньова С.І. КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» надано відповідь за №12-04/296 від 25.05.2021 з якої вбачається, що 07.04.2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було доставлено до КЗ як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, для здійснення соціального захисту та отримання комплексу соціальних послуг. ОСОБА_34 розповідає, що мати та вітчим застосовували до нього фізичну силу як метод покарання, коли він не слухався. Назар заперечував застосування щодо нього фізичної сили. В бесіді з дітьми було з`ясовано, що вони мають бажання повернутися додому. За період перебування дітей у закладі батьки та родичі підтримують з ними зв`язок та передають дітям гостинці у вигляді іграшок, фруктів, солодощів та соків, крім ОСОБА_21 , яка від передач відмовилася /том 1, а.с.73-74/.

З відповіді №84/12А3 від 01.06.2021 року начальника відділення № 2 СВ Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції Давидова О. наданої на адвокатський запит вбачається, що СПД № 2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000106 від 25.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України. На даний час досудове розслідування триває, проводяться всі необхідні слідчі дії. Гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Після проведення всіх необхідних слідчих дій по зазначеному кримінальному провадженню буде прийняте законне обґрунтоване рішення згідно із чинним законодавством /том 1, а.с.68,69/.

З відповіді старшого слідчого відділення № 2 СВ Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції Ніколайчик Т. за №84/19А3 від 20.09.2021 року вбачається, що досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, проводяться всі необхідні слідчі дії та судові експертизи. Гр. ОСОБА_5 не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Після проведення всіх необхідних слідчих дій, проведення судових експертиз по зазначеному кримінальному провадженню буде прийняте законне рішення /том 2, а.с.12/.

Як вбачається з копій довідок КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах не перебувають /том 1, а.с.77/.

31.05.2021 року за вих. № 20 представником відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокатом Селезньовим С.І. на адресу начальника СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області було направлено запит з проханням надати інформацію про те, чи доставлялися 25 квітня 2021 року працівниками поліції до медичної установи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для проходження ними медичного огляду для встановлення факту перебування їх в стані алкогольного сп`яніння /том 1, а.с.99-100/. У відповіді № 84/14А3 від 04.06.2021 року зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно доставлялися до КНП «Краснокутська ЦРЛ» для проведення освідування на факт вживання алкоголю, однак освідування не проводилось у зв`язку із тим, що лікар не мав відповідної ліцензії /том 1, а.с.101/. Дану відповідь суд вважає неналежним доказом через те, оскільки в самому адвокатському запиті представника відповідачів чомусь цікаве дата 25 квітня 2021 року, в той час як події, які мали місце в розглядуваній справі відбувалися 25 березня 2021 року. Відтак, і зміст відповіді пов`язується саме з запитуваною датою. Твердження позивача щодо перебування відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння 25.03.2021 року також не знайшли свого підтвердження доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи.

Свідок ОСОБА_35 у відкритому судовому засіданні пояснив суду, що 25.03.2021 року він був одним із членів комісії при складанні актів проведення оцінки рівня безпеки дітей. Був виклик до поліції щодо сімейного насилля в родині відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 25.03.2021 року приблизно о 13-14.00 год., прибувши за вказаною в повідомленні адресою, діти відповідачів почали скаржитись на насилля з боку батьків, а саме вітчима ОСОБА_5 . Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» комісією було прийнято рішення про вилучення дітей. Зазначив, що перебуваючи на службі, як працівник поліції може здійснювати супровід дітей. Наказу, який би уповноважував його брати участь як члена комісії при складанні акту небезпеки дітей - немає, діяв на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та здійснював відносно дітей поліцейське піклування. На думку свідка, ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводився зухвало та агресивно, членів комісії в будинок не пускав, його брат також перебував в стані алкогольного сп`яніння. Відповідач ОСОБА_4 перебувала під впливом ОСОБА_5 . Пояснив, що малолітніх дітей допитували в присутності працівників служби у справах дітей. Діти були налякані, їх одяг брудний. ОСОБА_10 скаржився на вітчима, який його ображає. Пізніше з будинку відповідачів вийшла ОСОБА_21 і повідомила, що піде з членами комісії, оскільки її теж ображають, говорила про вчинення з боку вітчима відносно неї дій сексуального характеру.

Свідок ОСОБА_36 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що з відповідачами вони куми, сім`ю ОСОБА_30 знає з 1975 року, родина трудолюбива, члени родини постійно працюють, і на городі теж. Свідок зазначила, що вдома у родини ОСОБА_30 вона буває щонайменше один раз на місяць, але кожного дня бачить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , коли вони проходять повз її хати, проводжаючи матір ОСОБА_37 торгувати на базар. Стверджує, що в родині не вживають спиртних напоїв. Відповідач ОСОБА_5 не працює, займається домашнім господарством, дітей утримують за рахунок того, що тримають господарство та з коштів, які мати відповідача виручає від торгівлі на базарі. Діти допомагають батькам у господарстві, навіть декілька разів у свідка збирали ягоди разом з відповідачами. Вказала, що одна дитина їх біологічна, а троє чужих, але ставлення до всіх дітей однакове. Зазначила, що у відносинах між відповідачем ОСОБА_5 та дітьми проблем немає. Діти ОСОБА_30 одягнені охайно, їх завжди годували, не обділяли нікого, у будинку завжди чисто, кімнати маленькі, але батьки знаходяться окремо, діти окремо. Пояснила, що сини матір не ображають та про виклики поліції вона не чула.

Свідок ОСОБА_7 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_5 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживають двоє синів та співмешканка одного з них зі своїми дітьми: ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 . Пояснила, що її син почав проживати разом з ОСОБА_4 одинадцять років тому. Старший син співмешканки ОСОБА_12 спочатку проживав у своєї тітки в с. Каплунівка, в той час як ОСОБА_17 і ОСОБА_24 були в інтернаті, звідки їх забрала ОСОБА_4 за допомогою свідка ОСОБА_7 та її сина ОСОБА_37 . Причини, які змусили ОСОБА_4 влаштувати дітей до інтернату свідку не відомі. Свідок зазначила, що вдягала дітей, взувала, збирала до школи. 25.03.2021 року ОСОБА_4 поїхала до лікарні робити аборт, про що дізналася і ОСОБА_17 , хлопці пішли з ОСОБА_37 ремонтувати автомобіль. Невдовзі ОСОБА_12 побіг до сільради скаржитися на ОСОБА_38 - старшого сина свідка ОСОБА_7 , з яким ОСОБА_12 посварився. Повернувшись з лікарні, ОСОБА_22 повідомила про те, що через великий строк вагітності їй було відмовлено в проведенні аборту, почувши це ОСОБА_17 вибігла з хати. Через деякий час до будинку ОСОБА_30 прийшла староста села ОСОБА_27 з проханням надати одяг для ОСОБА_11 , яка пришла до сільради вдягненою не за погодою. ОСОБА_39 заборонив давати одяг. Через деякий час до будинку завітали двоє поліцейських та наділи на ОСОБА_37 та ОСОБА_22 кайданки, а саму ОСОБА_7 затягли до патрульного автомобілю та доставили їх до відділку поліції, дітей у батьків вилучили. Пояснила, що відповідачі не працюють, її син ОСОБА_37 отримує пенсію по втраті працездатності, дітей утримують за рахунок господарства та торгівлі на ринку. ОСОБА_4 не працює, допомагає по господарству. Свідок зазначила, що не проявляла агресії до онуків, відповідачі не застосовували до дітей фізичного насилля, сварки у сім`ї були, але не часто. Пояснила, що син ОСОБА_37 її фізично не ображав. Зазначила, що часто змушувала Віку митися, чи були в достатній кількості у тієї засоби гігієни не знає. Вважає, що в ситуації, яка виникла з дітьми, винні всі члени родини, може десь недогледіли.

Свідок ОСОБА_40 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що 25.03.2021 року з сім`ї її рідного брата ОСОБА_5 - відповідача по справі було вилучено неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_41 та ОСОБА_21 . Про це їй стало відомо 26.03.2021 року з телефонного дзвінка її чоловіка, якому зателефонувала мати ОСОБА_40 повідомивши, що відповідачів - ОСОБА_42 тримали в поліції, матір відпустили, а дітей відібрали. Свідок зателефонувала матері з питанням про місцезнаходження дітей, на що та відповіла, що не знає куди їх помістила служба у справах дітей після вилучення. З телефонного дзвінка до ОСОБА_43 свідок дізналася, що діти знаходяться в дитячому відділенні Краснокутської ЦРЛ, ОСОБА_43 на прохання свідка відвідати дітей пообіцяла, що ОСОБА_40 зможе провідати дітей та принести їм необхідні речі та продукти. ОСОБА_43 запевнила ОСОБА_40 , що та зможе забрати ОСОБА_44 та ОСОБА_20 під свою опіку, написавши відповідну заяву про це, що остання і зробила 29.03.2021 року, але згодом їй в цьому було відмовлено. Свідок зазначила, що дуже хвилювалася за свого племінника ОСОБА_20 , який сам ніде ніколи не був. Зазначила, що за заявою ОСОБА_21 , старшої доньки відповідача ОСОБА_4 , відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

26.03.2021 року ОСОБА_40 поїхала до будинку родини ОСОБА_30 щоб забрати дитячий одяг, який мала намір відвезти дітям у лікарню. Того ж дня додому повернувся брат з невісткою. На питання свідка чи чіпав він будь-коли Віку, ОСОБА_5 відповів відмовою. Зазначає, що під час перебування дітей у дитячому відділенні ЦРЛ свідок відвідувала всіх трьох дітей, спілкувалася і з ОСОБА_45 , привозила їм необхідні продукти харчування, які вони втрьох в її присутності споживали. Батькам не дозволяли бачитися з дітьми, лише одного разу вони змогли побачитися з ними у присутності свідка, ОСОБА_17 в цей час була в палаті. Зателефонувавши головному лікарю ЦРЛ з проханням допустити батьків на відвідування дітей, свідок отримала відмову у зв`язку з тим, що це було заборонено службою у справах дітей. Після цього 29.03.2021 року ОСОБА_40 та батькам було заборонене спілкування з дітьми.

07.04.2021 року свідку зателефонував її племінник ОСОБА_20 та повідомив, що їх кудись відвезли, та їхні речі залишилися в лікарні. Пізніше свідок дізналася, що дітей доставили до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». 08.04.2021 року свідок разом з братом та іншими родичами відвідала дітей в КЗ, на всіх трьох дітей привезли солодощі та одяг. Їм дозволили побачитися з дітьми в присутності працівників центру. ОСОБА_20 відразу підійшов до батька, обійняв, поцілував його та сів йому на коліна. Спілкувалися з ОСОБА_20 , з ОСОБА_46 спілкуватися не дозволили через відсутність кровної спорідненості з ним. ОСОБА_17 теж їх бачила. Заступник директора показала кімнату ОСОБА_20 . Директор КЗ дозволила свідку та батькам спілкуватися з дітьми в телефонному режимі у визначений для цього час. Свідок зазначила, що вона, батьки, бабуся, чоловік свідка та її менша донька відвідують дітей регулярно, на день народження ОСОБА_20 теж його првідали. ОСОБА_17 спочатку теж приймала від родичів передачі, але наприкінці квітня 2021 року відмовилася, після чого родичі возили передачі тільки хлопчикам. Зустрічі з дітьми відбувалися на відстані, що було погоджено з директором закладу, в цей час ОСОБА_17 спостерігала за такими зустрічами, але не підходила до них та не спілкувалася. Зазначила, що ОСОБА_20 раніше ніколи не хворів, а після того як його помістили до КЗ, у нього часто спостерігаються нудоти, блювоти, тремтіння рук. Одного разу Назар навіть потрапив до інфекційного відділення, а родичі передавали йому ліки. Цього року ОСОБА_20 пішов до першого класу і той факт, що батьків немає поруч є для нього психологічною травмою.

Свідок зазначила, що відповідачі офіційно не працюють, ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності. Але відповідачі мають стабільний дохід: вони обробляють п`ять городів, займаються господарством, тримають худобу, одержують орендну плату від земельних паїв, бабуся торгує на базарі продуктами, які вирощує у себе на городі. В їхній родині є п`ять автівок, побутове обладнання, якого немає навіть у сім`ї свідка. Про те, що у ОСОБА_5 є достатній дохід для забезпечення потреб родини, свідчить той факт, що останній одного разу допоміг свідку заплатити 5000 грн. за навчання її доньки. Родина брата ростила всіх цих дітей, одягала та годувала, всі діти були забезпечені шкільним приладдям та одягом, характеристики на дітей, які містяться в матеріалах справи вважає необ`єктивними. Дітей привчали до праці, але тяжко працювати їх ніхто не змушував, відповідачі завжди їх заохочували. Діти постійно проходили медичні огляди, останній раз початком навчального року. ОСОБА_20 возили до приватного педіатра ОСОБА_47 . Вважає, що неправдивим є твердження про те, що Віку погано одягали, доказом чого слугують світлини, які містять в матеріалах справи, на яких ОСОБА_17 гарно та чисто вдягнена. Заперечує твердження позивача про те, що діти культурно не відпочивали, адже свідок неодноразово брала їх з собою до м. Харкова на святкову ялинку та в Магдональдс. Старшого сина співмешканки ОСОБА_4 - ОСОБА_12 родина ОСОБА_30 теж виховували як за свого: одягали, давали кишенькові гроші, в 11 класі придбали йому вбрання на випускний вечір. Стосунки свідка з ОСОБА_45 до 25.03.2021 року були добрі, у дитинстві вона деякий час проживала у свідка, але весь цей час її вдягали батьки. Зі слів свідка, ОСОБА_17 , проживаючи у сім`ї свідка, мала тяжкий характер, та мала неабияку фантазію, прикладом того є її розповіді про змушування біологічним батьком лежати її біля нього в нижній білизні та робити йому масаж. Зазначила, що ОСОБА_17 числилася у списку дітей пільгового контингенту, свідок вважає, що цей факт свідчить про розумову відсталість дівчинки. Вказала, що ОСОБА_17 завжди була лінива та неохайна, дорослі члени родини постійно змушували її слідувати за собою, мити волосся та чистити зуби. Знаходячись в Краснокутській ЦРЛ, де ОСОБА_48 було поставлено діагноз стоматит, свідок привозила їй необхідні ліки. На думку свідка, ОСОБА_21 свідчить проти матері та вітчима тому що спілкується зі своїм біологічним батьком, який позбавлений щодо неї батьківських прав та погано впливає на неї. Свідок вказала, що за лікарськими висновками у ОСОБА_11 були постійні сексуальні стосунки, але це не свідчить про те, що вони відбувалися саме з ОСОБА_49 . ОСОБА_17 постійно затримувалася після школи на 1 - 1.5 години, отже, невідомо де і з ким вона проводила цей час. Про те що у ОСОБА_11 було статеве життя, свідок дізналася тільки після вилучення дітей та поміщення їх до Краснокутської ЦРЛ.

Свідок підтвердила, що в січні 2021 року дійсно мав місце випадок коли її брати ОСОБА_37 та ОСОБА_38 вживали спиртні напої та ображали матір, у зв`язку з чим свідок вимушена була звернутися за допомогою поліції. Восени 2020 року до родини ОСОБА_30 теж викликали поліцію через те, що їм завалили паркан; потім ще раз викликали поліцію у зв`язку з тим, що ОСОБА_17 вкрала гроші, але після приїзду працівників поліції зізналася в тому. Причини, які змусили Віку вдатися до крадіжки свідку невідомі, гроші на харчування в школі батьки їй давали. Свідок не заперечувала, що у лютому 2021 року відносно співмешканки брата - ОСОБА_4 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення. На думку свідка, у ситуації, яка склалася навколо дітей у родині відповідачів, має місце недостатнє виховання з боку матері - відповідачки ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні пояснив суду, що він є старшим сином ОСОБА_4 .. У дитинстві він разом з матір`ю та сестрою ОСОБА_21 мешкали в с. Каплунівкі Краснокутського району Харківської області. Зазначив, що зі слів його хрещеної матері, його мати ОСОБА_4 , коли свідок був зовсім дитиною, зачиняла їх з сестрою ОСОБА_21 у будинку; мати прив`язувала його до меблів, щоб той не накоїв шкоди, а сестра сиділа на підвіконні, та стукаючи у вікно, просила у перехожих їжу. У шестирічному віці мати помістила його та брата з сестрою до інтернату, звідки забрала його через два роки, на той час вона вже мешкала з ОСОБА_5 в с. Козіївка, а ще через рік забрала і ОСОБА_21 та ОСОБА_50 .

Зазначив, що 25.03.2021 року всі члени родини перебували в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_17 займалася приготуванням шкільних завдань, свідок допомагав їй у цьому, стоячи за її спиною, та нахилившись над нею. Брат вітчима побачив, що свідок стоїть над нею та запитав чому він там стоїть, між ними почалася сварка та бійка, до якої приєдналися вітчим ОСОБА_39 та його матір, після чого свідок втік з дому до сільської ради з проханням викликати поліцію та забрати його з цієї родини. Пізніше до сільської ради з`явилася і сестра свідка - ОСОБА_21 з проханням забрати її з родини через постійні образи та приниження з боку родини. Свідок зазначив, що в сім`ї відповідачів проживає близько одинадцяти років протягом яких як він, так і ОСОБА_17 з ОСОБА_46 тяжко працювали: збирали в полі кукурудзу, соняшник, малину, допомагали у веденні домашнього підсобного господарства, діти дуже рано прокидалися та пізно лягали спати. Мати та вітчим ніде не працювали, мати отримувала грошову допомогу на дітей, яку віддавала вітчиму та його матері, а ті витрачали їх на різні потреби, в тому числі і на алкогольні напої. Час від часу вітчим та його мати виганяли свідка з дому, обґрунтовуючи це тим, що будинок не його. Бабуся займалася самогоноварінням, продукти якого члени родини також вживали майже кожного дня. Після вживання самогону дорослі проявляли агресію, сварилися через дрібниці, ображали дітей нецензурною лайкою, вітчим ОСОБА_5 бив свого брата ОСОБА_38 та свою матір, інколи вітчим зі своєю матір`ю били матір свідка - ОСОБА_4 . Свідок зазначив, що дорослі члени родини застосовували до всіх дітей, крім ОСОБА_20 , фізичне насилля, свідка били по всьому тілу руками, капцями, іноді палицею, частіше били по обличчю аж до запаморочення. Через часті образи з боку вітчима та його брата свідок неодноразово змушений був втікати з дому.

До ОСОБА_21 застосовували фізичне насилля бабуся (мати вітчима), вітчим ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_38 , одного разу вітчим наніс ОСОБА_48 удар кулаком в голову, від якого та втратила свідомість. Коли вітчим ображав дітей, мати за них не заступалася тому, вона в тій хаті не має авторитету, і коли б не наявність спільної дитини ОСОБА_20 , її б давно вигнали. Три роки тому ОСОБА_17 зізналась свідкові, що вітчим її зґвалтував і продовжував це робити надалі, до поліції не хотіла звертатися, вважала, що їй ніхто не повірить тому як відсутні докази тому. Свідок зазначив, що зі слів ОСОБА_11 статеві стосунки між нею та вітчимом відбувалися в посадці, коли вона разом з ОСОБА_5 ходила за травою. В день народження ОСОБА_11 18.03.2021 року вітчим знову зґвалтував її, обравши час, коли вони залишились в будинку наодинці. Розповідям ОСОБА_11 щодо ґвалтувань з боку вітчима мати не вірила. Брат вітчима чіплявся до ОСОБА_11 з домаганнями сексуального характеру.

Свідок зазначив, що ОСОБА_17 мала бажання покинути дім, але їй не було куди йти. Вказав, що дітей у родині годували добре, батьки забезпечували їх шкільним приладдям, одежу дітям купувала бабуся, але не давала її одягати, особливо ОСОБА_48 , побоюючись чіплянь до неї з боку однокласників. Бабуся не дозволяла ОСОБА_48 митися. Домашнє завдання діти виконували за одним столом по черзі, в будинку було брудно, засмічена долівка, не митий посуд, прибиранням у будинку займалися тільки мати свідка та його сестра ОСОБА_17 .

Свідок зазначив, що наразі з матір`ю спілкується рідко, частіше з ОСОБА_45 та ОСОБА_46 в телефонному режимі. Вважає, що дітей не можна повертати до сім`ї, тому як ситуація повториться.

Свідок ОСОБА_27 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що з родиною відповідачів ОСОБА_51 знайома задовго до подій 25 березня 2021 року. Ще 31.01.2021 року сестра відповідача ОСОБА_16 зателефонувала свідкові, як старості старостинської території с. Козіївки Богодухівського району Харківської області, з проханням приїхати до родини її брата ОСОБА_5 та розібратися у родинній сварці. Свідок разом з працівниками поліції виїхали на виклик, де вони застали родинну лайку. Зазначила, що в її адресу з боку відповідача ОСОБА_5 та його брата ОСОБА_38 неодноразово звучали нецензурні слова. Всі члени сім`ї були неохайно одягненні, в будинку панував бруд та безлад, в дитячій кімнаті практично не було меблів, діти налякані. Молодший син ОСОБА_14 повідомив, що мама п`є та спить, потім батько її б`є. Зазначила, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його мати постійно знаходяться в нетверезому стані. ОСОБА_14 не відвідував садочок, ОСОБА_21 та ОСОБА_13 школу відвідують нерегулярно, мати на батьківські збори не ходить. ОСОБА_15 замкнена, соромиться того, що у неї не вистачає пристойних речей. В телефонній розмові з ОСОБА_40 остання повідомила, що ця родина завжди так живе, отримавши гроші за паї, вони їх пропивають. З тих пір діти цієї родини прониклися до свідка. 25.03.2021 року до адміністративної будівлі старостинської території с. Козіївки прийшов старший син відповідачки - ОСОБА_10 , повертатися додому відмовлявся, скаржився на те, що його б`є вітчим ОСОБА_39 та брат вітчима ОСОБА_38 . Зателефонувавши до поліції та соціальної служби, свідок разом з ними виїхала до родини відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де застала відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його брата ОСОБА_38 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. До будинку їх не пустили, та, ображаючи брутальною лайкою, випхали звідти. Після чого, вони повернулися до сільради вже разом ОСОБА_21 , яка перебувала в пригніченому стані, повідомила про те, що того дня вона готувала домашнє завдання з використанням мобільного телефону, а батьки відібрали його. Також, ОСОБА_15 розповіла про про своє життя з моменту потрапляння в сім`ю вітчима - ОСОБА_5 . З дев`яти років він мав до неї сексуальний інтерес, втручався в особистий простір. Коли ОСОБА_15 виповнилося чотирнадцять років почав схиляти її залякуванням, погрозами та хитрістю до статевих відносин, неодноразово ґвалував її. Про розпусні дії вітчима ОСОБА_17 розповідала шкільному психологу, та вона виявилася подругою ОСОБА_52 - сестри ОСОБА_5 , яка надалі взяла з неї обіцянку мовчати, таким чином ситуація не набула розголосу аж до березня 2021 року. Зі слів сусідів, ОСОБА_39 та його брат ОСОБА_38 схиляли ОСОБА_15 до сексуальних відносин. У розмові зі свідком ОСОБА_15 зазначала про те, що була змушена носити старий одяг та користуватися підручними засобами для жіночої гігієни, використовуючи вату, яку видирала з матраців; від неї завжди був неприємний запах, чого вона дуже соромилася. Для того щоб отримати гігієнічні прокладки вітчим змушував її задовольняти його сексуальні потреби неприроднім способом. Про сексуальні домагання щодо ОСОБА_15 з боку вітчима ОСОБА_30 свідок дізналася після 30.01.2021 року зі слів подруг ОСОБА_15 , після чого звернулася з відповідними питаннями до школи, сусідів, родини та до сестри відповідача ОСОБА_40 . Зазначила, що відповідач ОСОБА_4 знаючи, що її доньку ґвалтують, ніяк на це не реагувала.

Свідок вважає, що матір дітей - відповідач ОСОБА_4 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки та не має права на даний час розпоряджатися долею дітей, тому в інтересах дітей вважає за доцільне відібрати їх з сім`ї відповідачів задля їх подальшого повноцінного розвитку.

Свідок ОСОБА_53 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що займає посаду директора КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. 25.03.2021 року у телефонному режимі з нею зв`язалася староста с. Козіївка ОСОБА_27 та повідомила, що до них в сільраду звернувся ОСОБА_10 - старший син відповідачки ОСОБА_4 зі скаргами на те, що його ображають члени родини, повернутися додому відмовлявся. Приблизно через 30 хв. до сільради прийшла і ОСОБА_21 - донька відповідача ОСОБА_4 , яка теж скаржилася на погане ставлення до неї з боку родини. Після чого було викликано фахівців з соціальної роботи центру соціальних служб ОСОБА_8 і ОСОБА_54 . Свідок ОСОБА_53 зазначила, що 25.03.2021 року при вилученні дітей відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вона не була присутньою. 13.04.2021 року відповідачів було запрошено до КЗ «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області з метою взяти їхню родину під соціальний супровід, куди вони з`явилися зі своїм адвокатом. Після отимання примірнику договору щодо соціального супроводу їхньої сім`ї, відповідачі повідомили, що потребують додаткового часу для погодження договору з адвокатом, та покинувши КЗ, вподальшому запропонований договір так і не підписали.

Свідок ОСОБА_8 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що 25.03.2021 року о 12.30 зателефонувала її начальник ОСОБА_53 та сказала щоб о 13.00 вона була на робочому місці, так як необхідно виїхати на виклик щодо повідомлення про насильство в сім`ї. Свідок зі своєю співробітницею ОСОБА_55 та старостою с. Козіївки ОСОБА_27 приїхали за адресою: АДРЕСА_1 , у дворі було дуже брудно, поріг в аварійному стані. Мешканці будинку не дозволили їм туди зайти, та через деякий час до них вийшов ОСОБА_5 , та почав висловлювати в їхню адресу лайливі слова, голосно кричав та погрожував їм, особливо ОСОБА_27 . Через деякий час він дозволив зайти до будинку ОСОБА_55 , а потім і свідку ОСОБА_8 . В будинку було темно, стояв сморід та запах алкоголю, в кімнаті розташовувались декілька дитячих ліжок з брудною постільною білизною, кімната була темною, без необхідних меблів, не облаштованою для проживання дітей. Мати відповідача - ОСОБА_7 агресувала, відповідач вимагав у свідка надати йому документи, які свідчать про підстави вилучення дітей. На прохання ОСОБА_55 зібрати для дітей речі, мати відповідача відповіла відмовою, зазначивши, що ці діти байстрюки. Виходячи зі ставлення ОСОБА_5 та його матері до ОСОБА_4 було видно, що вони з нею не рахувалися, її думка їх не цікавила та не бралася до уваги. У будинку відповідачів також знаходився брат відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_38 , у якого було розбите обличчя та який мав ознаки алкогольного сп`яніння. Потім свідок з ОСОБА_55 та ОСОБА_27 поїхали до сільради, де знаходилися діти ОСОБА_10 та ОСОБА_21 . ОСОБА_55 спілкувалася з ОСОБА_45 , остання була дуже знервованою. Після розмови з ОСОБА_45 , стало відомо, що вітчим застосовує до неї сексуальне насилля, про що свідок повідомила працівнику поліції ОСОБА_35 , який був у складі групи, що виїхала на виклик до родини відповідачів. ОСОБА_35 викликав наряд поліції, серед яких були присутні також начальник та заступник поліції. Зі слів ОСОБА_11 свідку ОСОБА_8 стало відомо, що ОСОБА_17 має докази сексуального насилля над нею з боку вітчима ОСОБА_5 , вказала, що після чергового орального контакту з останнім, вона зібрала зразок сперми ОСОБА_5 , та сховала його. З бесіди з ОСОБА_10 стало відомо, що в родині його ображають та б`ють. Розповів, що допомагав робити ОСОБА_15 домашнє завдання, стоячи позаду неї, та вітчим ОСОБА_5 приревнував його до неї, звинувативши в тому, що ОСОБА_12 заглядав ОСОБА_48 в зону декольте, на що ОСОБА_12 заперечував. ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_12 , а той втік з дому. Того ж дня службою у справах дітей було вилучено у батьків неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_21 . Свідок ОСОБА_8 зазначила, що вони як фахівці ходили до відібраних дітей та носили їм продукти харчування та одяг. Спостерігаючи за дітьми, можна зробити висновок, що ОСОБА_20 був улюбленцем родини, а інші діти були робочою силою, навіть сам ОСОБА_20 ставився до Вови зверхньо, постійно принижував його та маніпулював ним, віддаючи тому накази. Свідок вважає, що умови для проживання дітей в сім`ї відповідачів були не придатні, а вживання дорослими членами родини спиртних напоїв несе загрозу для здоров`я дітей. Зі слів дітей вони постійно тяжко працювали, доглядали за худобою. Коли співробітники соціальних служб принесли ОСОБА_15 одяг, в тому числі і сукню, вона сказала, що ніколи в житті не мала суконь, однокласники завжди глузували з неї через те, що вона була погано вдягнена. Зі слів ОСОБА_11 , у неї не було засобів особистої гігієни, в критичні дні замість гігієнічних прокладок змушена була користуватися ватою, яку видирала з матрацу. Купатися їм теж не давали в родині. Коли в школі вчитель принесла ОСОБА_15 аксесуари для волосся, вона не несла їх додому, тому що там би їх викинули. При вилученні дітей всі, крім ОСОБА_20 були у брудному смердючому одязі. Від ОСОБА_11 було чуте неприємний запах, чого вона і сама дуже соромилася. Вона дуже страждала, через те, що однокласники не спілкувалися з нею, причиною тому було її брудне та смердюче вбрання. Коли діти знаходилися в Краснокутській ЦРЛ після їх вилучення з родини, тільки в одного ОСОБА_20 був мобільний телефон, на який постійно телефонували батьки з обіцянками забрати його назад до родини. ОСОБА_31 та ОСОБА_21 виказував своє небажання повернутися додому. Зі слів дітей їх кормили після того як вони попрацюють, переваги в їжі надавалися ОСОБА_20 , йому придбавалися ласощі, які він ховав від інших дітей. Свідок вважає, що подальше перебування дітей в цій родині може загрожувати їхньому здоров`ю, особливо це стосується ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_56 у відкритому судовому засіданні пояснила суду, що раніше, а саме: 31.01.2021 року до поліції в телефонному режимі зверталася сестра відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_40 зі скаргою, що сини ображають її матір, після чого на адресу їх проживання було направлено групу швидкого реагування, та відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, які направлено на розгляд до суду. 08.02.2021 року свідок ОСОБА_56 разом зі старостою с.Козіївка ОСОБА_27 , соціальними працівниками та представником служби у справах дітей виїхали на виклик щодо повідомлення про образи дітей за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою, побачили, що в будинку стояв неприємний запах, було темно та брудно, всюди був розкиданий одяг та взуття, постільна білизна дуже брудна, місця для заняття дітей відсутні, дорослі члени родини знаходилися з явними ознаками алкогольного сп`яніння, окремої кімнати для проживання дітей не було, готової їжі не було. Зі слів хлопчика ОСОБА_1 батьки постійно вживають алкоголь, б`ються, сплять і знову по колу. За результатами було складено негативний акт огляду житлового приміщення та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП, який направлено на розгляд до суду. Чи були відповідачі притягнуті до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ст. 184 КУпАП свідку невідомо. Про події від 25.03.2021 року їй невідомо, так як на виклик виїжджали працівники поліції ОСОБА_35 та ОСОБА_57 .

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому цим поглядам приділяється належна увага відповідно до її віку та зрілості. Зокрема, із цією метою дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Приписами ч. 1 статті 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

У частині другій статті 171 СК України зазначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Разом з тим, виключного переліку випадків у яких необхідно дізнатись думку дитини під час судового провадження, українське законодавство не містить.

В судовому засіданні сторони звернулися до суду з клопотаннями заслухати думку малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , яких було вилучено службою у справах дітей у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . З огляду на заявлені сторонами клопотання, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, судом було задоволено зазначені клопотання та вирішено за доцільне з`ясувати думки неповнолітніх дітей, керуючись положеннями ст. 232 ЦПК України, у судовому засіданні в режимі відео конференції в присутності психолога КЗ «Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей», в якому натепер перебувають діти відповідачів.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що оцінка дитиною поведінки своїх батьків, життєвих обставин може бути необ`єктивною та зумовленою різними важелями впливу. У зв`язку з цим, законодавець передбачив право суду постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч. 3 ст. 171 СК України).

Малолітній ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, в присутності психолога, в порядку ст. 171 СК пояснив суду, що має бажання повернутися у родину до матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_5 . Зазначив, що це його особиста думка, ніхто з родичів та сторонніх осіб на нього не тиснув, що підтвердила і психолог КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ОСОБА_58 .

Малолітній ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, в присутності психолога, в порядку ст. 171 СК пояснив суду, що не бажає повертатися додому - в родину відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначив, що в КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» він почувається краще, ніж вдома. Зазначив, що це його особиста думка, ніхто з родичів та сторонніх осіб на нього не тиснув, що підтвердила і психолог КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ОСОБА_58 .

Неповнолітня ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, в присутності психолога, в порядку ст. 171 СК пояснила суду, що не бажає повертатися до родини відповідачів, хоче спілкуватися з братом ОСОБА_20 , але, якщо він повернеться назад в сім`ю, їм заборонять бачитися. Зазначила, що вона для матері не існувала з самого свого народження, а тепер матері для неї немає, вважає, що вона матері не потрібна. За 10 місяців перебування в КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» мати жодного разу їй не зателефонувала. Зазначила, що нормальні матері не здають своїх дітей в інтернати, як вчинила з нею її мати - відповідач ОСОБА_4 . Наголосила, що це її особиста думка, ніхто з родичів та сторонніх осіб на неї не тиснув, що підтвердила і психолог КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ОСОБА_58 .

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» в редакції чинній на момент відібрання дитини, визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» у п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки.

Відібрання ж дитини не завжди пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.10.2018 року по справі № 682/2778/17.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України).

Як вже згадувалося, основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши докази, які містяться в справі, допитавши сторони та свідків, як з боку позивача, так і з боку відповідачів, заслухавши думки дітей, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Беручи до уваги обставини справи, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_4 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки відносно її дітей - малолітнього ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , про що вона і сама неодноразово зазначала в судових засіданнях. Відповідач ОСОБА_4 не усвідомлює важливості належного виконання нею батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, не цікавиться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що ставить під загрозу їх життя, здоров`я та моральне виховання. Всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги в частині відібрання у ОСОБА_4 її неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без позбавлення її батьківських прав, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13). Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між матір`ю та дітьми, та не позбавляє права відповідачки у подальшому ставити питання про повернення дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджають належному вихованню. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд бере до уваги думку малолітнього ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , які категорично відмовилися повертатися в родину відповідачів.

Суд роз`яснює відповідачу ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за її заявою, підтвердженою сукупністю зібраних доказів, може постановити рішення про повернення їй дітей.

Позовні вимоги щодо відібрання малолітнього ОСОБА_5 у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено факт неналежного піклування ними про дитину, що створює загрозу для її життя і здоров`я, отже, недоведеним є і ухилення від виконання відповідачами своїх обов`язків з виховання їхнього малолітнього сина ОСОБА_5 . При цьому судом враховано, що під час судових засідань відповідачі бажали повернути до родини малолітнього сина ОСОБА_1 , усвідомили свою поведінку, виявляли стурбованість щодо долі дитини, більш того, з наданих ними пояснень вбачається, що на даний час відповідачі ведуть активну роботу над усуненням можливих недоліків у вихованні дитини та тих обставин, які призвели до відібрання у них малолітнього ОСОБА_1 . Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд бере до уваги думку й самого малолітнього ОСОБА_1 , який в судовому засіданні виказав бажання повернутися до батьків.

Що стосується позовних вимог в частині щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , суд зазначає наступне. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та допитавши свідків, суд встановив, що докази, які б свідчили про наявність з боку відповідача ОСОБА_2 такої поведінки, яка б давала суду підстави, передбачені пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України, для відібрання у нього його малолітнього сина ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні. Факт наявності існування небезпеки з боку відповідача для життя, здоров`я і морального виховання сина у випадку залишення хлопчика у відповідача, також не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи та позивачем не доведений. Відтак, оскільки позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 354, 355ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір на користь держави (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, вул. Охтирська, буд. № 1, смт Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, .

Відповідач - ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_39 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_13 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, розташована за адресою: 62002, вул. Охтирська, буд. № 1, смт Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, .

Суддя Бугаєнко І. В.