Справа № 2н-268/2009
Провадження № 4-с/175/20/22
УХВАЛА

"25" жовтня 2022 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участі секретаря судового засідання: Казюк Л.Г., представника заявника Доколенка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченка Є.М. та начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання:

АДРЕСА_1 ) звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченка Є.М. та начальника Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське, вул. Теплична, 2).

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 19.08.2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист №2н-268 зі стягнення грошових коштів у розмірі 15 607,47 грн. На підставі цього, було відкрите виконавче провадження №16501476 та внесений запис про обтяження № 9369799. 11.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 13.05.2022 року заявник дізнався, що на все його нерухоме майно накладено арешт, у зв`язку з чим, 19.05.2022 року звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) із запитом, в якому просив повідомити про виконавчий документ, на підставі якого було порушено кожне з виконавчих проваджень та внесений кожний запис. У відповіді на запит було вказано, що на виконанні перебувало виконавче провадження №16501476, державним виконавцем було винесено постанову від 11.03.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачу, більш детальну інформацію надати не було можливості, оскільки виконавче провадження знищене за закінченням трирічного строку зберігання. 09.06.2022 року заявник повторно звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із запитом щодо перебування на даний час в провадженні відділу відкритого виконавчого провадження з виконання наказу №2н-268 від 19.08.2009 року, на що отримав аналогічну відповідь. 16.09.2022 року заявник звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про скасування арешту нерухомого майна, додатком до якої подав довідку про відсутність заборгованності, на що 26.09.2022 року заявником отримано відмову. Заявник вважає, що порушені його права користування та розпорядження власністю, у зв`язку з чим просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Харченка Є.М. та начальника Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю. та зобов`язати начальника скасувати арешт нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2022 року відкрито провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Харченка Є.М. та начальника Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Джіжка Р.Ю. та призначено судове засідання.

Через канцелярію суду від начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р.Ю. надійшов відзив на скаргу, в якому він заперечує проти викладеного у скарзі в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні виходячи з наступного. Виконавче провадження ВП№16501476 завершено, шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», під час винесення якої не передбачено скасування арешту майна боржника. Також до відділу ДВС надійшла заява від ОСОБА_1 про скасування арешту майна боржника, до якої додано ксерокопію заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 07.06.2022 року, яка підписана представником АТ КБ «ПриватБанк», повноваження якого не підтверджено. При цьому, станом на 17.10.2022 року оригінал заяви від 07.06.2022 року та 15.09.2022 року, підписані представником АТ КБ «ПриватБанк», разом з підтвердженням повноважень до Слобожанського ВДВС не надходили. Крім того, нестягнутим залишається виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. У зв`язку з викладеним, скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заявлені у скарзі вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у скарзі. Крім того, зауважив на тому, що посилання державного виконавця у відзиві на скаргу на необхідність надання оригіналу заяв про відсутність заборгованості, які підписані представником АТ КБ «ПриватБанк» від 07.06.2022 року та 15.09.2022 року є необґрунтованим, оскільки заяви були завірені належним чином. Крім того, всі документи подаються до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції через скриньку та у разі необхідності огляду оригіналу, може бути поданий скаржником або за запитом наданий банком. Також, щодо необхідності сплати виконавчого збору, представник заявника вказав, що, на його думку, відсутній обов`язок сплати, оскільки державним виконавцем не вказана сума стягнення, не винесена постанова про стягнення виконавчого збору та взагалі виконавче провадження є знищеним.

Державний виконавець Харченко Є.М. та начальник відділу Дзіжко Р.Ю, у судове засідання не з`явилися. Через канцелярію суду надано заяву про розгляд скарги у відсутності представника відділу, у зв`язку із карантинними заходами.

Заслухавши представника заявника, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

19.08.2009 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист №2н-268 зі стягнення грошових коштів у розмірі 15 607,47 грн. На підставі цього було відкрите виконавче провадження №16501476 та внесений запис про обтяження за № 9369799.

11.03.2010 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчої дії).

13.05.2022 року заявник дізнався, що на все його нерухоме майно накладено арешт, у зв`язку з чим, 19.05.2022 року звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із запитом, в якому просив повідомити про виконавчий документ, на підставі якого було порушено кожне з виконавчих проваджень та внесений кожний запис.

У відповіді листом від 31.05.2022 року №13961 заявника було повідомлено про те, що на виконанні Слобожанського ВДВС перебувало виконавче провадження №16501476, державним виконавцем було винесено постанову від 11.03.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Більш детальну інформацію надати не було можливості, оскільки виконавче провадження знищене за закінченням трирічного строку зберігання.

09.06.2022 року заявник повторно звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із запитом щодо перебування на даний час в провадженні відділу відкритого виконавчого провадження з виконання наказу №2н-268 від 19.08.2009 року, на що листом від 13.06.2022 року №16216 отримав відповідь, в якій зазначалося, що на виконанні Слобожанського ВДВС перебувало виконавче провадження №16501476, державним виконавцем було винесено постанову від 11.03.2010 року про повернення виконавчого документа стягувачу. У зв`язку із знищенням виконавчого провадження за закінченням трирічного строку зберігання, відсутня можливість ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

16.09.2022 року заявник звернувся до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про скасування арешту нерухомого майна, у зв`язку з відсутністю відкритих проваджень та боргу.

26.09.2022 року заявником отримано відмову у задоволенні заяви про скасування арешту нерухомого майна, оскільки до заяви від 16.09.2022 року додано ксерокопію листа, підписаного представником АТ КБ «ПриватБанк» про погашення заборогованності. Станом на 26.09.2022 року на адресу Слобожанського ВДВС не надходив оригінал листа стягувача. Крім цього зазначили, що у разі надходження на адресу Слобожанського ВДВС оригіналу листа стягувача разом з довіреністю представника АТ КБ «ПриватБанк», а також надходження коштів виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на депозитний рахунок Слобожанського ВДВС, державним виконавцем будуть вжиті заходи, щодо зняття арешту з майна боржника.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Як вже зазначалося вище, державний виконавець у відзиві вказав, що відсутні передбачені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» ( у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) підстави для зняття арешту з майна боржника.

Суд звертає увагу на те, що чинна на дату винесення постанов про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

При цьому, суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Судом встановлено, що після повернення банку виконавчого документа стягувачу, останній підтвердив повне виконання зобов`язань.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, заявник вказав, що в нього відсутня заборгованість.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Крім того, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України),

а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Крім того, щодо несплати виконавчого збору, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин та враховуючи відсутність заборгованості, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд вважає за необхідне визнати бездіяльність виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Вщезазначені мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

З огляду на викладене, суд приходить висновку про те, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченка Є.М. та начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353-354, 450-452 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченка Є.М. та начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича та державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Харченка Є.М. щодо скасування арешту майна ОСОБА_1 у ВП №16501476 неправомірною.

Зобов`язати начальника Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича, або іншу посадову особу (державного виконавця) Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) скасувати арешт нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, накладеного державним виконавцем у виконавчому провадженні №16501476 за Виконавчим листом №2н-268 від 19.08.2009 року, відносно ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т. С. Журавель