ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2338/20

Провадження № 22-ц/4820/1421/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, інфляційних втрат, 3% річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Бондаря О.О. від 15 червня 2022 року.

Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що йому на праві власності належало Ѕ нежитлового приміщення кафе та туристичного притулку загальною площею 705,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина нежитлового приміщення належала на праві власності ОСОБА_3 . На підставі виданого ним на ім`я відповідачки доручення від 22.06.2016 року, посвідченого тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петребурга №2-5823, ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 10.02.2017 року вказаного нежитлового приміщення. Відповідно до п. 5 Договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року нежитлове приміщення продано за 1200000 грн., з яких Ѕ частина, що належала йому продана за 487000 грн., які покупець сплатив на картковий рахунок відповідачки. Зазначеним пунктом передбачено, що відповідачка зобов`язується після отримання коштів за продану частину приміщення передати їх йому. В порушення умов договору ОСОБА_2 не передала йому кошти, отримані від покупця та відмовляється їх передати.

Уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просив стягнути з відповідача 487000 грн. боргу, а також на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 106988,07 грн., 3 % річних в сумі 43870 грн.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487000 грн., 3% річних в сумі 13369 грн., інфляційні втрати в сумі 39238,84 грн., та 5396 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач уповноважив її самостійно визначати долю усього належного позивачу рухомого та нерухомого майна. Будь-яких застережень стосовно подальших дій відповідача після продажу майна довіреність не містить, як не містить і обов`язку чи умови повернення коштів за продане майно позивачу. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2017 року позивач має право вимагати виконання зобов`язання тільки відносно іншої сторони договору Гуменецької сільської ради, а не від своєї довіреної особи ОСОБА_2 , оскільки позивач і відповідач перебувають на одній стороні, і є кредиторами щодо Гуменецької сільської ради. Після розірвання шлюбу між ними продовжувалися шлюбно-сімейні відносини, у зв`язку з чим позичалися кошти позивачу без розписок. Позивач знав про укладений договір купівлі-продажу нерухомості від 10.02.2017 року, тому пропустив без поважних причин строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за зобов`язаннями, звернувшись до суду 12.05.2020 року. Відповідно до умов договору купівлі-продажу представник ОСОБА_2 зобов`язується після отримання коштів за продану частину приміщення передати їх ОСОБА_1 , тобто у договорі чітко вказано, коли відповідач має повернути кошти після їх отримання. Кошти зараховані на рахунок відповідача 22.02.2017 року, згідно платіжного доручення №70 від 21.02.2017 року. Тобто, суд першої на інстанції мав обрахувати строк з 23.02.2017 року. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач має право вимагати від відповідачки борг, в порушення ст. 267 ЦК України не відмовив в задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. Зазначає, що в порушення договірних умов та норм закону, відповідачка кошти позивачу не передала, та передавати відмовляється. Факт перебування чи не перебування у шлюбі не змінює обсягу прав та обов`язків, які виникли у сторін з відповідних правовідносин. В договорі купівлі-продажу не вказано, коли відповідачка повинна була передати їх позивачу, тому відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України вона мала їх передати ОСОБА_1 у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Після повернення в Україну він звернувся до нотаріуса та дізнався про продаж його нерухомого майна. Вимогу про повернення боргу надіслано відповідачці 30 квітня 2020 року, через поштового оператора ТОВ «Нова Пошта», тому відповідачка мала повернути йому кошти до 12.05.2020 року. Відповідачкою не надано позивачу звіти про виконання доручення, не передано кошти, отримані у зв`язку з виконанням доручення, не повернуто довіреність.

В засіданні апеляційного суду представники апелянтки підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2014 року у справі №676/2124/13-ц та свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Голосківської сільської ради від 14.06.2012 року ОСОБА_1 належала 1/2 частка нежитлового приміщення кафе та туристичного притулку загальною площею 705,2 кв.м., що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , колишній дружині позивача, на праві приватної спільної часткової власності на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2014 року у справі №676/2124/13-ц належала інша 1/2 частка цього нежитлового приміщення кафе та туристичного притулку.

На підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_4 , тимчасово виконуючим обов`язки ОСОБА_5 , нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербурга, Російська Федерація від 22.06.2016 року за реєстровим номером 2-5823, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися (обміняти, продати, здати в оренду) належним йому нежитловим приміщення, що знаходиться: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області Саварчук В.М., зареєстрованого в реєстрі за №829, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої Алікбєровим Р.К. тимчасово виконуючим обов`язки Іванова І.Б., нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербурга, Російська Федерація від 22.06.2016 року за р.№2-5823 передали у власність територіальній громаді сіл Гуменці, Вербка, Колубаївці, Слобідка-Гуменецька, Лисогірка, Привороття Друге, Голосків, Пудлівці, Улянівка, Великозалісся, Малозалісся, Киселівка, Залісся Друге, Дубинка, Нігин, Сахкамінь, Думанів, Абрикосівка, Корчівка, Супрунківці, Тернавка в особі Гуменецької сільської ради нежитлове приміщення кафе та туристичний притулок загальною площею 705,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.5 цього договору купівлі-продажу вартість 1/2 частини приміщення, яка належала ОСОБА_1 , продано за 487000,00 грн., які покупець сплатить на картковий рахунок на протязі 14 днів з моменту укладення цього договору (реквізити поповнення рахунку: банк: ПАТ КБ «Приват Банк», р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, ЗКПО 14360570. В призначенні платежу вказати: прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_2 , номер карти НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ). Представник ОСОБА_2 зобов`язується після отримання коштів за продану частину приміщення передати їх ОСОБА_1 .

Відповідачка не передала позивачу 487000 грн., отриманих нею за цим договором купівлі-продажу нерухомого майна.

30.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся з вимогою до ОСОБА_2 передати йому кошти в сумі 487000 гривень, які отримані нею за продаж належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення кафе та туристичного притулку площею 705,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконала свій обов`язок передати позивачу кошти 487000 грн., отримані нею як представницею ОСОБА_1 за продаж належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення кафе та туристичного притулку на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2017 року. Від дня пред`явлення вимоги про повернення до звернення до суду з позовом пройшло менше трьох років, тому відсутні підстави для застосування позовної давності. Відтак підлягають стягненню з неї ці кошти, а також за прострочення виконання зобов`язання інфляційні втрати за період з 01.06.2020 року по 01.06.2021 року в сумі 39238,84 грн. і 3% річних в сумі 13369 грн.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду і відсутність обов`язку у відповідачки передати позивачу кошти 487000 грн., отримані нею як представницею ОСОБА_1 за продаж належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення, є безпідставними.

Так, згідно з ч.ч.1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 22.06.2016 року видав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність для представництва його інтересів, якою уповноважив її розпоряджатися (обміняти, продати, здавати в оренду) належною йому нежитловою будівлею в АДРЕСА_1 , або будь-яким нерухомим майном на умовах, що будуть визначатися нею самостійно, виходячи з розумної діяльності, а також представляти його інтереси у взаємовідносинах з усіма без винятку установами та органами з питань, пов`язаних з укладенням і належним оформленням договорів відчуження та інших договорів.

Ця обставина з врахуванням наведених норм права цілком підтверджує, що між сторонами виникли правовідношення представництва, в якому одна сторона ОСОБА_2 (представник) має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє ОСОБА_1 .

За змістом норм ч. 3 ст. 237, ч.1 ст. 244 ЦК України сам факт видачі цієї довіреності свідчить про те, що правовідношення представництва між сторонами ґрунтується на усному договорі між сторонами.

Отже, укладений 10.02.2017 року ОСОБА_2 від імені позивача на підставі довіреності договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення, створив, припинив цивільні права та цивільні обов`язки особи, яку вона представляє - саме ОСОБА_1 . Так, припинилося його право власності на відчужене нерухоме майно, він набув обов`язок його передати новому власнику, і водночас набув право на отримання коштів, виручених від продажу майна 487000 грн згідно договору.

Згідно з ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

За змістом ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Відтак твердження апелянтки, що у неї не виникло зобов`язання щодо передачі позивачу коштів, отриманих за договором купівлі-продажу, прямо суперечить нормам закону - статтям 237, 239, 244, 1000, 1003, 1006 ЦК України та суті існуючих між ними правовідносин, що підтверджуються змістом довіреності від 22.06.2016 року.

Пунктом 5 договору купівлі-продажу від 17.10.2017 року також визначено, що представниця ОСОБА_2 зобов`язується після отримання коштів за продану частину приміщення передати їх ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим не має істотного значення відсутність будь-яких застережень стосовно подальших дій відповідача після продажу майна, обов`язку чи умови передачі коштів позивачу у довіреності.

Не мають істотного значення для вирішення цього спору і наявність чи відсутність між сторонами шлюбно-сімейних відносин, на що посилалася апелянтка у скарзі.

Твердження апелянтки про пропуск позовної давності також є безпідставним.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у виданій довіреності, договорі купівлі-продажу від 10.02.2017 року не вказано, у який строк відповідачка має передати отримані від продажу приміщення кошти ОСОБА_1 , тому відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України ОСОБА_2 повинна була передати їх ОСОБА_1 у семиденний строк від дня пред`явлення ним вимоги.

Вимога про повернення коштів отриманих за договором купівлі-продажу пред`явлена відповідачці 30.04.2020 року, через відділення Нової пошти, що не спростовано відповідачкою, а отже, позивач пред`явив цей позов у межах позовної давності, подавши позовну заяву 12.05.2020 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк