ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6012/22
провадження № 2/753/5033/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ПАТ «НАСК «Оранта», за участю третьої особи, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 63 283,05 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 28.07.2021 в м. Києві на перехресті вул. Мечникова і вул. Первомайського сталася ДТП за участю автомобіля «Кіа Спотедж», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який є винним у ДТП. Внаслідок вказаної події було пошкоджено автомобіль позивача, який застраховано згідно полісу № 204055902 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ВАТ «НАСК «Оранта». Згідно акту здачі прийняття робіт № 12533 від 03.08.2021 позивачем було сплачено попередні замовлення-наряд № КП012528 та №КП012529 від 09.07.2021, згідно яких визначено перелік відновлювальних робіт автомобіля «Кіа Спортейдж», державний номерний знак НОМЕР_1 , що становить 39 099,62 грн. та 24 183,43 грн. 28.07.2021 та 13.06.2022 позивач листами звертався до відповідача з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте не отримав жодної відповіді, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 04.07.2022 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

05.09.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що ПАТ «НАСК «Оранта» являється неналежним відповідачем по справі, а позивачеві слід було б звертатися з вимогою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії винуватця ДТП.

У встановлені строки відповіді на відзив позивача до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини, відповідні правовідносини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до полісу № 204055902 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.05.2021 ОСОБА_1 застрахував свою відповідальність перед третіми особами.

Згідно електронного европротоколу від 28.07.2021 в м. Києві на перехресті вул. Мечникова і вул. Первомайського сталася ДТП за участю автомобіля «Кіа Спотедж», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 Винним у вказаному ДТП являється саме ОСОБА_2

Згідно акту здачі прийняття робіт № 12533 від 03.08.2021 позивачем було сплачено попередні замовлення-наряд № КП012528 та №КП012529 від 09.07.2021, згідно яких визначено перелік відновлювальних робіт автомобіля «Кіа Спотедж», державний номерний знак НОМЕР_1 , що становить 39 099,62 грн. та 24 183,43 грн.

13.06.2022 позивач листом звертався до відповідача з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте не отримав жодної відповіді.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував про те, що він уклав з ПАТ «НАСК «Оранта» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, і саме тому вказана страхова компанія має сплатити йому відшкодування за пошкодження автомобіля в ДТП.

Однак з даним твердженням позивача суд не погоджується, оскільки предметом вказаного договору страхування є шкода, заподіяна життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто ОСОБА_1 за полісом № 204055902 застрахував свою відповідальність перед третіми особами.

Як вбачається з матеріалів справи, винним в даній ДТП являється ОСОБА_2 , який застрахував свою відповідальність у ПАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуренс Груп».

Таким чином, належним відповідачем у даній справі являється саме ПАТ « УСК «Княжа Вієнна Іншуренс Груп», так як саме в вказаної страхової компанії виник обов`язок з відшкодування шкоди з вини водія забезпеченого ними транспортного засобу.

Однак, позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, як у необґрунтованих.

Керуючись ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 26.10.2022.