печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зменшення заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, яке було змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року та виправлено описку ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме, до 05 лютого 2022 року.

У березні 2019 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58702570 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, зміненого постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 .

22 травня 2020 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 58702570, відповідно до якогоу виконавчому провадженні № 58702570 у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 23 березня 2017 року по 22 травня 2020 року становить 59 386, 48 грн.

Позивач не погоджується із вказаним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, оскільки з моменту подачі позову відповідачкою та по 22 травня 2020 року позивач повністю здійснював утримання дочки - ОСОБА_4 у добровільному порядку шляхом перерахування аліментів на особистий банківський рахунок ОСОБА_3 .

З урахуванням вищенаведеного обґрунтування позивач, не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, та просить її зменшити.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити пред`явлені вимоги.

Позивачка та її представник проти задоволення позову заперечували пославшись на відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження позивачем своїх вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, показання свідка ОСОБА_5 дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, яке було змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року та виправлено описку ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме, до 05 лютого 2022 року.

У березні 2019 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58702570 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, зміненого постановою Апеляційного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь відповідача на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 .

22 травня 2020 року Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 58702570, відповідно до якогоу виконавчому провадженні № 58702570 у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 23 березня 2017 року по 22 травня 2020 року становить 59 386, 48 грн.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує про те, що ним в добровільному порядку сплачено аліментні платежі на загальну суму 118 046,80 грн. та державним виконавцем при обрахунку розміру аліментів не враховано добровільну сплату аліментів, а тому, розмір заборгованості зі сплати аліментів підлягає зменшенню на всю суму боргу, а саме, на 59 386,48 грн.

На підтвердження таких посилань позивач надав суду розрахунок сплачених ним грошових коштів на утримання дочки ОСОБА_4 ; виписку з карткового рахунку ОСОБА_4 та виписку з його карткового рахунку.

Про те, із наданих позивачем доказів вбачається, що платником та отримувачем платежу є ОСОБА_1 . У жодному платіжному документі не зазначено отримувачем платежу - стягувана ОСОБА_2 , а призначення платежу не містить зазначення - «аліменти».

Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 та 4, а також положеннями розділу XVI Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року за №512/5 (надалі за текстом - Інструкція), зокрема пунктом 2, 3, 4 Інструкції передбачено, що Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов 'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувана поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження. У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувану, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Державний виконавець формує розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на підставі документів, які підтверджують сплату аліментних платежів (звітів про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів тощо).

В той же час, перерахування грошових коштів в Україні через банківські установи регулюється Інструкцією про ведення касових операцій банками України від 25 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 103 Інструкції касові документи, які визначаються відповідною платіжною системою та застосовуються банками (філіями, відділеннями) під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу готівкою, мають містити обов`язкові реквізити, установлені пунктом 104 Розділу VI цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 103 Інструкції касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію; дату здійснення операції; зазначення платника та отримувача; суму касової операції; призначення платежу; власноручні підписи або ЕП платника/отримувача; власноручні підписи або ЕЦП працівників банку (філії, відділення), уповноважених здійснювати касову операцію; номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача.

Зі змісту наведеної норми Інструкції вбачається, що здійснення будь-якого платежу через банківські установи має бути підтверджено наданням касового документу встановленого зразку із усіма необхідними реквізитами.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із наданих позивачем виписок із карткового рахунку не вбачається, що отримувачем аліментів була саме відповідачка, яка є їх отримувачем згідно рішення суду. Також вказані документи не містять посилання на призначення платежу «аліменти», відтак суд дійшов висновку про неналежність та недопустимість наданих позивачем доказів на підтвердження сплати ним аліментних платежів у добровільному порядку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надаючи покази суду повідомила про добровільну сплату аліментів позивачем. Зокрема зазначила, що вона особисто на прохання позивача здійснювала перерахування/зарахування аліментів наданих позивачем на банківські рахунки (картки) його доньки ОСОБА_4 , а також поповнювала банківський рахунок (картку) через термінал у період часу з грудня 2019 року по травень 2020 року.

Однак суд не приймає до уваги як належний доказ показання свідка ОСОБА_5 , оскільки обставини на які посилається позивач мають бути підтверджені іншими засобами доказування аніж показання свідка.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю.

Керуючись 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України, ст.ст.12, 19, 76, 78, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зменшення заборгованості зі сплати аліментів- залишити без задоволення.

Повне рішення суду складено 11 лютого 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя