справа № 369/7346/21
головуючий у суді І інстанції Ковальчук Л.М.
провадження № 22-ц/824/3467/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка Миколи Миколайовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» (далі - ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар») звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року провадження у цій справі закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

21 вересня 2021 до суду від ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» надійшла заява у порядку статті 270 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання про судові витрати, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала мотивована тим, що додаткове рішення може бути постановлене судом лише у разі, якщо було ухвалене остаточне судове рішення за результатами розгляду справи по суті, а не ухвала, а в цьому випадку за результатами розгляду справи № 369/7346/21, судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі за клопотанням представника позивача на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення на підставі статті 270 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвокат Васюк М.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги ТОВ «УК «Одеський бульвар» підтверджують такі документи:

договір № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року;

додаток № 6 від 23 травня 2021 року до договору № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року;

акт наданих послуг від 15 вересня 2021 року згідно з договору № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року;

звіт про обсяг наданих послуг від 15 вересня 2021 року згідно з договору № 17 про надання правової допомоги від 10 березня 2021 року.

Тобто, витрати ТОВ «УК «Одеський бульвар» на правничу допомогу є доведеними та підлягають стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно зі статтею 258 ЦПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Таким чином, статтю 248 ЦПК України необхідно тлумачити з урахування статті 258 ЦПК України, в якій регламентовано перелік судових рішень, що не обмежується виключно поняттям «рішення».

Також від представника ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка М.М. надійшли додаткові пояснення про те, що у разі закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар», суд першої інстанції виходив з того, що додаткове рішення на підставі статті 270 ЦПК України може бути ухвалене судом лише у разі ухвалення основного рішення по суті спору, а в цій справі судом постановлено ухвалу про закриття провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з частиною 2 статті 255 ЦПК України про закриття провадження суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто ЦПК України передбачає можливість вирішення судом питання про розподіл судових витрат не тільки шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі статті 270 ЦПК України за наслідками вирішення спору по суті, але і у випадку закриття провадження у справі, що врегульовано частиною 2 статті 255 ЦПК України.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про розподіл судових витрат при закритті провадження у справі, - є помилковими.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі викладеного, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та наявні підстави для ухвалення додаткового рішення відповідно до положень статті 270 ЦПК України про стягнення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі - 5 000 грн.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 рокупостановлена з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу ТОВ «Управляюча компанія «Одеський бульвар» необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка Миколи Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» - адвоката Васюка Миколи Миколайовича про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Одеський бульвар» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 31 жовтня 2022 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська