Справа № 342/398/22
Провадження № 2/342/342/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ульяніч І.В.

з участю секретаря судового засідання Скіцько С.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в м. Городенка, в режимі відео конференції, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківська області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом, який знаходитьсяпо АДРЕСА_1 в цілому, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік його сестри ОСОБА_3 . Сестра позивача ОСОБА_4 (д/п ОСОБА_5 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповітних розпоряджень спадкодавці не здійснили. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради №21-73 від 05.04.2021 р., на момент смерті з ОСОБА_3 y житловому будинку по АДРЕСА_1 проживала і була зареєстрована: дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на 15.04.1991 року у вказаному господарстві були зареєстровані і проживали: ??? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова господарства; ??? ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були членами колгоспного двору і їм належали на праві сумісної власності майно у рівних частках. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. Після смерті сестри позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_3 .. Вищезгаданий будинок з господарськими будівлями в заставі або під арештом не перебуває, побудований у встановленому законом порядку. Згідно довідки Тишківського старостинського округу Городенківсько міської ради №21-82 від 13.04.2022 р. за вказаним домогосподарство закріплено земельну ділянку площе 0,16 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Оформити спадкування позивач не може, оскільки відсутній оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищезгаданий будинок.

Постановою державного нотаріуса Городенківської нотаріальної контори від 05.04.2022 року №348/02-31, відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищезгаданий житловий будинок, і згідно даних БТІ право власності не було зареєстроване. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_4 прийняла спадщину від ОСОБА_3 в повному обсязі як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у вигляді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищеозначене ОСОБА_4 на момент смерті була власником житлового будинка з господарськими будівлями, який знаходиться за адресо: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Репало О.О., в судовому засіданні позов підтримали, заявлені позовні вимоги просили задоволити у повному обсязі.

Представник Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. Городенківська міська рада на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради.

Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так судом встановлено, із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10190, виданої 07.12.2021 ОКП «Коломийське МБТІ», що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 - не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових про нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 309531324, сформованої 12.09.2022 відомості щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 - відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За житловим будинком по адресу АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка в розмірі 0,16 га, що підтверджується копією довідки № 21-82, виданою 13.04.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами 2 та 3 статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1965 році, господарські будівлі та споруди - в 1965 та 1970 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 90 від 04.04.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 05.05.2022 становить - 81120 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Із ксерокопії погосподарської книги с.Тишківці за 1991-1995 р.р., вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи господарства - колгоспна, члени господарства: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - голова сім`ї, дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Станом на 15.04.1991 в господарстві по адресу АДРЕСА_1 , проживали і були зареєстровані: голова сім`ї, голова колгоспного двору ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією довідки №21-73, виданою 05.04.2022 року Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належав колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Голова колишнього колгоспного двору (член колишнього колгоспного двору) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 19 серпня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Заповіту не вчиняв.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69332897 від 29 червня 2022 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомлення представника Городенківської державної нотаріальної контори №517/0116 від 29 червня 2022 року.

Згідно довідки № 21-75, виданої 05.04.2022 р. Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради ОСОБА_3 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) був зареєстрований та проживав у будинку по АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були подружжям підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 5 березня 1977 року Тишківської сільською радою, запис №2.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 350 від 05 травня 2021 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Заповіту не вчиняла.

Згідно довідки № 21-74, виданої 05.04.2022 р. Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради ОСОБА_4 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) була зареєстрована одна та проживала одна у будинку по АДРЕСА_1 .

Про те, що позивач ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_7 доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 21.12.1965, НОМЕР_5 від 01.11.1957, свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 05.03 1977.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Встановлюючи коло спадкоємців, які могли б претендувати, будучі спадкоємцями за законом та які прийняли спадок, судом встановлено, що дітей померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали. Мати померлої ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , після її смерті спадок прийняла сестра позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується копією спадкової справи № 63/2005. Рідні брати позивача та померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується копією свідоцтва серія НОМЕР_7 , ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується копією свідоцтва серія НОМЕР_8 .

Судом встановлено, що спадкоємцем другої черги за законом спадкодавця ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після її смерті - є її рідний брат ОСОБА_2 - позивач по справі.

Із копії спадкової справи № 186/2021, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою вбачається, що за заявою спадкоємця другої черги за законом ОСОБА_2 (позивач) заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 . Копією Витягу №64625994 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 07.05.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №67610934 (номер у нотаріуса 186/2021).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори С.В. Капріян від 05.04.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_12 , на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Причиною відмови нотаріуса є те, що право власності на вищезгаданий житловий будинок не було зареєстровано спадкодавцем за життя в органах державної реєстрації, тобто в органах МБТІ.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Кожному із них належала частка в житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, заповіту не вчиняв, фактично спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , але спадкові права не оформила. Копією спадкової справи, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв спадкоємець другої черги за законом ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_2 як спадкоємець другої черги за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок та реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 не встановлено.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст. ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 316 ,317,325,328,1216,1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270,1296-1297 ЦК України (2003р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_2 до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- представник позивача адвокат Репало Олексій Олександрович, місцезнаходження вул. Шевченка 76, с. Княждвір, Коломийського району, Івано-Франківської області;

- відповідач Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повний текст судового рішення складено 27.10.2022 року.

Суддя: Ульяніч І. В.