Ухвала

28 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 357/6798/21

провадження № 61-9601 ск 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон-перукарня «Золушка» на постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон-перукарня «Золушка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за втрату частини доходу,

ВСТАНОВИВ:

1. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом у якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон-перукарня «Золушка» (далі - ТОВ «Салон-перукарня «Золушка») на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 грудня 2018 року по 15 червня 2021 року в сумі 104 380, 94 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 8 137,25 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

2. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 грудня 2018 року по 14 вересня 2021 року в розмірі 104 380, 94 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті та стягнуто з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 8 137,25 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Вирішено питання розподілу судових витрат.

3. Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

4. Постановою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2021 року змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за втрату частини доходу - задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 грудня 2018 року по 14 вересня 2021 року в розмірі 44 000,00 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Стягнути з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 7 547,72 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року - змінити, зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» на користь ОСОБА_1 , з 10 000,00 грн до 5 000,00 грн.

5. У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фатєєва Андрія Олександровича , як представника ТОВ «Салон-перукарня «Золушка», у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

6. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

7. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

8. Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України встановлено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

9. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

10. Оскільки ціна позову у цій справі становить 112 518,19 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн), зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

11. Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

12. Так заявник зазначає, що позивачем введено суди в оману щодо розміру сум невиплаченої підприємством заборгованості, оскільки на момент розгляду справи документів, що підтверджують виплату заробітної плати позивачу були відсутні.

13. Також заявник зазначає, що матеріали справи містять докази навмисних дій позивача щодо стягнення із відповідача коштів у якомога більшому розмірі, тобто про навмисну спланованість ОСОБА_1 про стягнення коштів з підприємства з метою особистого збагачення, тобто не стягнення заборгованості з роботодавця, а стягнення з нього у повному обсязі відшкодування в розмірі середнього заробітку, без будь-якого зменшення розміру останнього, а відтак справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для відповідача.

14. Перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені представником відповідача обставини не дають достатніх підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, а також те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник на обґрунтування своїх доводів, не навів переконливих аргументів, які підтверджували б те, що касаційна скарга має бути розглянута Верховним Судом на підставі зазначених підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

15. Крім цього доводи заявника фактично полягають у його незгоді з оцінкою судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

16. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що заявник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

17. Верховний Суд зауважує, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено. Сама лише вказівка на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики без належного обґрунтування та підтвердження належними доказами зазначених обставин, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

18. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

19. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

20. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

21. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

22. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

23. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

24. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

25. Враховуючи наведене, оскільки ТОВ «Салон-перукарня «Золушка» подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

26. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

27. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон-перукарня «Золушка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за втрату частини доходу, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон-перукарня «Золушка» на постанову Київського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров