Провадження № 2/344/917/22
У Х В А Л А

17 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Атаманюка Б.М.

секретаря Стефанець Г. Я.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Івано-Франківськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19.10.2021 р. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д., про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.10.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.

Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.09.2022 р. прийнято позовну заяву до провадження судді Атаманюка Б.М. та призначено підготовче судове засідання по справі.

В судове засідання 17.10.2022 р. сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується матеріалами справи.

17.10.2022 р. від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява про залишення позову без розгляду.

17.10.2022 р. від представника відповідача - адвоката Яремчук О.О. до канцелярії суду надійшла заява про розподіл судових витрат, а саме просила стягнути із позивача ОСОБА_1 у користь відповідача ОСОБА_2 понесені витрати на професійно правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що позивач надав заяву про залишення позову без розгляду, приймаючи до уваги, що розгляд справи по суті розпочато не було, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого клопотання позивача ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, згідно із частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно із частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного аналізу вказаних норм цивільного процесуального права слідує висновок про те, що у разі залишення позову у справі без розгляду відповідач має право подати суду заяву про компенсацію понесених при розгляду справи судових витрат, у якій навести аргументи у підтвердження того, що такі витрати обумовлюються необґрунтованими діями позивача, про що надати суду докази. Отже відповідач повинен довести наявність та пов`язаність відповідних витрат з необґрунтованим діями позивача.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВС від 28.04.2022 у справі №914/2234/19. У цьому правовому висновку також мається посилання на сталу позицію ВС з даного питання, викладену у постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17.

Отже для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

За обставин цієї справи судом встановлено підстави для компенсації відповідачу відповідних судових витрат, оскільки всі викладені дії та документи позивача зумовлювали необхідність процесуального реагування відповідачем, що призводило до витрат часу та підготовку і надіслання суду клопотань, заперечень, і саме такі дії позивача призвели до витрат, які відповідач поніс у зв`язку із заявленим до нього позовом.

Так, пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі ""Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 1933/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим (п. 268).

А у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 вказано, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано вимог ст. 137 ЦПК України.

Так, 02 листопада 2021 року між адвокатом Яремчук М.Є. та відповідачем по справі ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги. Згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 р. затверджено перелік та порядок обчислення вартості послуг. Згідно акту про обсяг наданої правової допомоги за договором та додатковою угодою від 01.11.2021 р. - станом на від 31.01.2022 р. загальна вартість наданих послуг по даній справі складає 6000 грн. Згідно акту про обсяг наданої правової допомоги за договором та додатковою угодою від 01.11.2021 р. вартість послуги за участь в одному засіданні складає 1000 грн. (а.с.62-73).

Крім того, вказані документи містять інформацію щодо детального опису робіт, часу, витраченого на виконання цих робіт, їх вартість, а також підтверджують оплату послуг адвоката.

Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

За таких обставин, суд вважає, що представником відповідача доведені понесені відповідачем витрати на правничу допомогу, а тому, на підставі ч. 5ст. 142 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 137, 141, 142, 247, 257, 260, 261,353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Тамара Дмитрівна про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя - залишити без розгляду.

Заяву представника відповідача адвоката Яремчука Олександра Олексійовича про компенсацію судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Богдан АТАМАНЮК