Справа № 456/6431/21 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1265/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про захист прав споживача.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівобленерго», як оператор системи розподілу, за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут»припинило йому постачання електроенергії з причин заборгованості з оплати за спожиту електроенергію.Стверджує, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше, ніж за десять робочих днів до дня відключення, у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником, однак відповідачем не виконано свого обов`язку, чим порушено Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312. Зазначає, що якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла. Вказує, що електропостачальник має право звернутися до оператора системи розподілу з відкликанням звернення щодо припинення електропостачання споживача.

З наведених підстав просить:

-зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» припинити зловживання правом звернення до оператора системи розподілу (зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівобленерго») з вимогою про припинення електропостачання споживачу ОСОБА_1 з причин заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію у випадку, коли Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» не додержано норм підпункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії щодо здійснення попередження про припинення постачання електричної енергії;

-зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» відкликати його звернення щодо припинення електропостачання споживача ОСОБА_1 та вжити інших необхідних заходів щодо відновлення електропостачання споживачу ОСОБА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, враховуючи доповнення до апеляційної скарги, покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, ніж за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, тому предметом доказування в даній справі є обставини припинення електропостачання без попередження саме 21 грудня 2021 року. Зазначає, що попередження про припинення постачання електроенергії від 21 вересня 2021 року не можуть братися судом до уваги, оскільки в такому попередженні датою припинення електропостачання зазначено 28 жовтня 2021 року, відтак це не може бути попередженням про припинення електропостачання 21 грудня 2021 року, а тому не належить до предмету доказування в даному спорі. Крім того, звертає увагу, що не завжди за попередженням про припинення електропостачання відбувається його фактичне припинення. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт отримання ним попередження про припинення постачання електричної енергії, оскільки на офіційному сайті «Укрпошти» неможливо відстежити подане відповідачем поштове відправлення, як і неможливо встановити прізвище одержувача. Вказує, що йому не надходила копія ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, а відсутність такої ухвали виключає можливість правильного розгляду справи по суті, оскільки завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору, характеру спірних правовідносин та вчинення інших дій, необхідних для забезпечення розгляду справи. Звертає увагу, що якщо така ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду була постановлена судом, то вона підлягає скасуванню, оскільки він не отримував відзив на позовну заяву, що позбавило його можливості реалізувати своє процесуальне право на зміну предмету та підстави позову до закінчення підготовчого засідання, у зв`язку з чим він висловлює своє заперечення щодо такої ухвали у разі її постановлення. Наголошує, що суд першої інстанції не пересвідчився в тому чи є в матеріалах справи належні докази отримання ним відзиву на позовну заяву, а тому безпідставно прийняв такий до уваги. З наведених підстав просить рішення суд та ухвалу, постановлення якої передбачено п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, скасувати та направити справу на новий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 27 жовтня 2022 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 17 жовтня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 27 жовтня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як споживач послуг з електропостачання, не надав належних та допустимих доказів порушення відповідачем вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, щодо правомірності дотримання процедури відключення його від електропостачання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 жовтня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території» Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» визначено постачальником універсальних послуг на території Львівської області.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а друга сторона має право вимагати виконання цього зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії».

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 5.1.1 глави 5.2 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, оператор системи має право отримувати своєчасно плату за надання послуги з розподілу або передачі електричної енергії та плату за перетікання реактивної електричної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів та інших учасників роздрібного ринку, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 5.2.1 глави 5.2 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5.3.1 глави 5.3 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 постачальник універсальних послуг має права, визначені пунктом 5.2.1 глави 5.2 цього розділу, крім прав: 1) на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України; 2) на отримання від споживача відшкодування збитків, пов`язаних з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності за розрахунковий період, відповідно до законодавства України та умов договору.

Споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п.п. 2 п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередженням про припинення постачання електричної енергії від 21 вересня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 21 вересня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість перед ТзОВ «Львівенергозбут» за активну енергію за період з 01 грудня 2019 року по 01 вересня 2021 року в розмірі 2882.68 грн. у зв`язку з чим електропостачання буде припинено повністю з 10.00 год. 28 жовтня 2021 року.

Попередження про припинення постачання електричної енергії від 21 вересня 2021 року надіслано на поштову адресу ОСОБА_1 та отримано ним 22 вересня 2021 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та витягом з офіційного веб-сайту «Укрпошти» про відстеження поштового відправлення (а.с. 14-15).

В попередженні про припинення постачання електричної енергії від 21 вересня 2021 року зазначено суму заборгованості споживача та дату можливого відключення електропостачання у разі відсутності оплати за спожиту електроенергію, відтак надано ОСОБА_1 можливість оплатити наявну у нього заборгованість, якою він не скористався.

Пунктом 11.5.2 глави 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 310, передбачено, що за зверненням електропостачальника можливе припинення електроживлення користувача (споживача електричної енергії) у випадках, визначених Правилами роздрібного ринку електричної енергії

Відповідно до п.п. 2 п. 7.5 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Крім того, пунктом 7.5 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, передбачено, що попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Якщо підставою для припинення постачання електричної енергії є заборгованість споживача перед відповідним учасником роздрібного ринку, у попередженні про припинення постачання електричної енергії додатково зазначається сума заборгованості за відповідним договором та період, за який ця заборгованість виникла.

У разі усунення споживачем в установлений строк порушень, що завчасно (до дня відключення) підтверджується належним чином, постачання електричної енергії споживачу не припиняється.

Оскільки ОСОБА_1 , отримавши попередження про припинення постачання електричної енергії від 21 вересня 2021 року, не сплатив наявну у нього заборгованість за електропостачання в розмірі 2882.68 грн., ТзОВ «Львівенергозбут» звернулося до Південного РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» зі зверненням № 759 від 28 жовтня 2021 року, в якому просило забезпечити припинення електропостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 11.5.12 глави 11.5 розділу XI Кодексу систем розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 310, оператор системи розподілу повинен припинити електроживлення споживача електричної енергії протягом 10 робочих днів з дати отримання звернення від електропостачальника.

На підставі звернення ТзОВ «Львівенергозбут» № 759 від 28 жовтня 2021 року електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 припинено.

21 грудня 2021 року споживачами електроенергії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкають в будинку АДРЕСА_2 , складено акт про те, що 21 грудня 2021 року працівниками ПрАТ «Львівобленерго» здійснено припинення електропостачання споживачу ОСОБА_1 .

Однак, вищезазначений акт не містить підпису представника електропостачальника чи представника оператора системи розподілу.

Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається постачальнику електричної енергії або електропередавальній організації. Представник постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови представника постачальника електричної енергії або електропередавальної організації від підпису в акті робиться відповідний запис. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менш ніж трьома уповноваженими представниками споживача.

Оскільки, акт від 21 грудня 2021 року підписано тільки двома споживачами, в ньому відсутній запис про те, що працівники ПрАТ «Львівобленерго» відмовилися від його підписання, такий не підписано представником постачальника електричної енергії та/або представником оператора системи розподілу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що акт від 21 грудня 2021 року не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження припинення електропостачання споживачу ОСОБА_1 саме 21 грудня 2021 року, відтак такий не може братися до уваги.

Таким чином, припинення електропостачання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відбулося за наявної заборгованості за спожиту електричну енергію, яка непогашена споживачем, належним чином попередженим про можливе відключення, відтак вимоги щодо процедури попередження споживача про припинення постачання електричної енергії відповідачем дотримані.

Звертаючись з позовом про захист прав споживача, обгрунтовуючи позовні вимоги неправомірним відключенням електропостачання, ОСОБА_1 , всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав доказів відсутності у нього заборгованості за спожиту електричну енергію.

Крім того, позивач не оспорював розмір наявної у нього заборгованості шляхом звернення з цього приводу до ТзОВ «Львівенергозбут», як постачальника універсальних послуг, та/або шляхом звернення до суду з позовними вимогами до відповідача про неправомірне нарахування заборгованості.

У разі недотримання споживачем обов`язку щодо оплати за спожиту електричну енергію, а також не усунення зазначеного порушення після отримання попередження щодо можливого припинення постачання електричної енергії, у постачальника універсальних послуг виникає право на звернення до оператора системи розподілу для припинення постачання електричної енергії.

За таких обставин дії ТзОВ «Львівенергозбут» стосовно звернення до оператора системи розподілу щодо відключення квартири позивача від мережі електропостачання відповідають вимогам закону та не порушують прав позивача, як споживача послуг з постачання електричної енергії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо зобов`язання ТзОВ «Львівенергозбут» відкликати його звернення стосовно припинення електроживлення споживача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки відкликання звернення щодо припинення постачання електричної енергії є правом електропостачальника у випадку усунення причин, що обумовили таке звернення, тобто у разі сплати заборгованості за спожиту електроенергію, до закінчення строку, визначеного в попередженні про припинення елетропостачання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач був належним чином повідомлений про відключення електропостачання у зв`язку з несплатою за спожиту електроенергію у передбачений пунктом 7.5 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, строк, який дотримано відповідачем, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ТзОВ «Львівенергозбут» не попередило ОСОБА_1 , як споживача електричної енергії, про припинення постачання такої з причин наявності у нього заборгованості з оплати за спожиту енергію, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які підтверджують факт отримання позивачем попередження про припинення електропостачання, на підставі якого електропостачання було припинено.

В апеляційній скарзі, крім рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року, апелянт оскаржив ухвалу, постановлення якої передбачено п. 3 ч. 1 ст. 200 ЦПК України, оскарження якої окремо від рішення суду не допускається, вважаючи, що постановленням такої ухвали його позбавлено можливості змінити позовні вимоги, з врахуванням відзиву на позовну заяву, поданого відповідачем.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 09 год. 30 хв. 11 квітня 2022 року.

З огляду на те, що при підготовці справи до судового розгляду по суті в суді першої інстанції були проведені підготовчі дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, які суд вважав достатніми для закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, належним чином повідомлений позивач в підготовче засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, з клопотаннями до суду про необхідність проведення будь-яких інших підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, не звертався, в тому числі і не подавав заяви про зміну чи доповнення підстав позову, які були викладені в позовній заяві, що, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, є правом позивача, якого він не був позбавлений, однак ним не скористався, відтак ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2022 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду постановлена з додержанням норм цивільного процесуального законодавства України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 27.10.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк