печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2488/22-ц
29 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва
суддя Матійчук Г.О.
секретар судового засідання Музика В. П.
справа №757/2488/22-ц
учасники справи:
позивач: Національна академія внутрішніх справ
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних,-
представник позивача - Підгородський Б. М.
У січні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь вартість витрат, пов?язаних із утриманням у навчальному закладі у розмірі 52 222, 51 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 6 734, 43 грн, 3 % річних у розмірі 1 964, 64 грн, та 2 270, 00 грн судового збору.
В обґрунтування позову зазначає, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 11.08.2014 року №128 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання з 15 серпня 2014 року.
Між Національною академією внутрішніх справ (далі - НАВС), комплектуючим підрозділом ГУ МВС України в місті Києві та ОСОБА_1 було укладено договір №14-751 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС), відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі.
ОСОБА_1 з 15.08.2014 по 21.06.2018 роки перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житловим із наданням комунальних послуг. Після закінчення навчання, відповідно до наказу НАВС від 21.06.2018 року №886 відповідачу виданий диплом за напрямком підготовки «Правознавство» та направлено до місця проходження служби.
Наказом №0032 о/с від 19.08.2020 року ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання.
Оскільки відповідач звільнився із служби за власним бажанням відповідно до наказу №0032 о/с від 19.08.2020 року, фактично відрацювавши лише 2 роки 2 місяці, порушивши умови договору №14-751, у нього виник обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних із його утриманням у навчальному закладі, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а. с. 68-69).
Копії ухвали від 10.02.2022 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками.
Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався.
До суду повернувся конверт, направлений судом на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві та витязі із Реєстру територіальної громади м. Києва, а саме: АДРЕСА_1 , з відміткою поштового відділення: «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 72).
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).
За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Таким чином, сторони вважаються належно повідомленим про розгляд даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено ч. 8 ст. 178 Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом, основним завданням якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог ЗУ «Про вищу освіту».
Наказом ректора НАВС від 11.08.2014 року №128 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання з 15 серпня 2014 року (а. с. 13).
Між НАВС, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України в місті Києві та ОСОБА_1 було укладено договір №14-751 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (НАВС), відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі (а. с. 14-15).
Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України (а. с. 14-15).
ОСОБА_1 з 15 серпня 2014 року по 21 червня 2018 рік перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг.
Наказом НАВС від 21.06.2018 року №886 ОСОБА_1 присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямком підготовки «Правознавство» та видано документи про вищу освіту (а. с. 18).
Відповідно до наказу від 21.06.2018 року №98 о/с ОСОБА_1 виключено із числа курсантів та відряджено для подального проходження служби із 22.06.2018 року в ГУ НП у м. Києві (а. с. 19).
Наказом №0032 о/с від 19.08.2020 року ГУ НП України у місті Києві ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням (а. с. 22).
Відповідно до довідки про вартість витрат, пов?язаних із утриманням у НАВС щодо ОСОБА_1 за період навчання із 15.08.2014 року по 21.06.2018 рік сума витрат, пов?язаних з утриманням у НАВС становить 52 113, 44 грн (а. с. 25).
Довідкою-коригуванням від 20.12.2021 року визначено, що сума витрат, пов?язаних з утриманням у НАВС курсанта ОСОБА_1 становить 52 222, 51 грн (а. с. 26-49).
Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (який діяв під час навчання ОСОБА_1 ) особи навчального складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судому порядку.
Відповідно до п. 2.3.6 договору №14-751 ОСОБА_1 зобов`язувався, у випадку звільнення з ОВС до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі.
Пунктом 3.1 договору №14-751 передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Також відповідно до п. 3.2 договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом трьох років після закінчення навчання.
Відповідно до п. 4.1 договору №14-751 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до п. 4.2 договору №14-751 у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.
Також обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення було закріплено у Типовому договорі, затвердженому Наказом № 150 від 14.05.2007 року МВС України «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України», чинного на момент вступу на навчання відпвідача.
Обов`язок укладення договору про здобуття освіти у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, передбачено наказом № 173 від 01.03.2017 року МВС «Про затвердження Типової форми контракту про здобуття освіти у ВНЗ із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», відповідно до умов якого особа, яка укладає контракт про здобуття освіти з ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, зобов`язується у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію».
На момент вступу ОСОБА_1 до НАВС обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, було закріплено ст. 18 Закону України «Про міліцію».
Обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пунктів 2,4 ч. 1 с. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 ч. 1 ст. 77 цього закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному КМУ.
На момент навчання ОСОБА_1 діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з утриманням у вищих начальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2000 року, відповідно до п. 2 якого відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, зокрема оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
На момент випуску та звільнення ОСОБА_1 вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017 року.
Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення, і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році.
Згідно Порядку відшкодування, витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання.
Згідно Довідки від 20.12.2021 про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, на утримання 1 курсанта, період навчання: 17.08.2015 по 09.07.2019 роки, фактичні витрати, становлять 52 222, 51 грн, що складаються з:
- грошового забезпечення у розмірі 13 840, 13 грн;
- продовольчого забезпечення у розмірі 12 717, 55 грн;
- медичного забезпечення у розмірі 38, 82 грн;
- речового забезпечення у розмірі 6 177, 42 грн;
- оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв- 19 448, 59 грн.
Пунктами 5 і 6 Порядку передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається 30-денний строк для відшкодування витрат у добровільному порядку. Особа має право на розстрочення платежу до одного року з укладенням з вищим начальним закладом, у якому вона навчалася, договору із зазначенням строків та розмірів платежів.
Позивач у позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 з сумою витрат ознайомлений та поінформований про необхідність її відшкодування. Станом на день подання позову до НАВС від ОСОБА_1 не надходило грошових коштів для погашення заборгованості та звернень щодо добровільної сплати або розстрочення суми заборгованості. Перебіг строку прострочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у начальному закладі, почався з моменту спливу 30-денного терміну після звільнення зі служби.
Згідно з п.п. 4.4 договору №14-751 та п. 8 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий начальний заклад, у якому навчалася особа.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України, визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передпти майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За правилами встановленими ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення сивіл них прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
Так як ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань за договором, він зобов`язаний відшкодувати НАВС витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, а також 3 % річних та інфляційну складову від суми заборгованості.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем з відповідачів на користь позивача слід стягнути інфляціне збільшення у розмірі 6 734, 43 грн та 3% річних у розмірі 1 964, 64 грн.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі у розмірі 52 222, 51 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 6 734, 43 грн, 3 % річних у розмірі 1 964, 64 грн, є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову судовий збір в розмірі 2 270, 00 грн підлягає стягненню із відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 610, 611, 623, 625 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про міліцію», ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 280-284, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, пов`язані із утриманням у навчальному закладі у розмірі 52 222, 51 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 6 734, 43 грн, 3 % річних у розмірі 1 964, 64 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Г.О. Матійчук