Постанова

Іменем України

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 158/1788/20

провадження № 61-2998св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Цуманська селищна об`єднана територіальна громада Волинської області,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року у складі судді Корецької В. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 27 січня 2021 рокуу складі колегії суддів: Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Цуманської селищної об`єднаної територіальної громади Волинської області про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області № 1-32/2010 від 16 листопада

2010 року вирішено передати їй у власність земельну ділянку загальною площею 0,1350 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :01:001:1406. У тому ж році ТОВ «Волинь-експерт» розроблено технічну документацію щодо складання державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку, яка в свою чергу була затверджена Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області.

14 травня 2015 року на її замовлення виготовлено будівельний паспорт, в основу якого взято викопіювання з чергового кадастрового плану АДРЕСА_1 проходить повністю вздовж приналежної їй земельної ділянки та перебуває в статусі землі загального користування - вулиця.

Проте, всупереч вказаним обставинам, відповідач власним рішенням № 12/17 від 28 лютого 2017 року передав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1500 га з кадастровим номером :01:001:2003 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які в подальшому перекрили частину землі загального користування власним забором, чим порушили її право на користування земельною ділянкою загального користування та використання запланованого заїзду до будівель.

Окрім того, рішенням Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області № 2/26 від 30 листопада 2015 року «Про затвердження детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 змінює свою конфігурацію і закінчується до встановлених меж земельної ділянки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто фактично не відповідає затвердженим межам її земельної ділянки

у 2010 році.

Просила суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Цуманської селищної ради

№ 12/17 від 28 лютого 2017 року,

визнати незаконним та скасувати рішення Цуманської селищної ради за

№ 2/26 від 30 листопада 2015 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 27 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно статті 38 ЗК України, статей 16, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальним планом території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 було визначено функціональне призначення, режим та параметри забудови АДРЕСА_1 , земельних ділянок, здійснено розподіл території згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Згідно затвердженого детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах зазначених вулиць спірна частина земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є вулицею, а є прибудинковою територією належного їм житлового будинку.

Відповідно до матеріалів справи та копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , на спірній частині земельної ділянки встановлено паркан та гараж, однак вказаний гараж згідно характеристики будинку, господарських будівель і споруд, збудовано у 1987 році, тобто до виділення позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки.

Таким чином, на момент прийняття рішення Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області № 12/17 від 28 лютого 2017 року спірна частина земельної ділянки не відносилась до земель загального користування: вулиць, проїздів, тощо, а тому суд не взяв до уваги твердження позивача щодо порушення відповідачем частини першої-третьої статті 83 ЗК України.

06 лютого 2003 року земельна ділянка на підставі рішення Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області №5/14 передана ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га та ведення особистого селянського господарства 0,07 га по АДРЕСА_1 . Тобто спірна частина земельної ділянки була передана у власність ОСОБА_2 до затвердження детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 .

Крім того, суд також не взяв до уваги твердження позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 , що оскаржуваними рішеннями відповідач позбавив її право на користування землями загального користування та заїзду до будинку, який передбачений будівельним паспортом, що унеможливить здачу будинку до експлуатації, оскільки детальним планом території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 , передбачений та забезпечений під`їзд до земельної ділянки ОСОБА_1 , який влаштований нею і забезпечує безперешкодний доступ до її будинку. Жодних інших належних та допустимих доказів, що унеможливлюють здачу будинку до експлуатації у зв`язку з затвердженням детального плану території нею не надано.

Апеляційний суд з наведеними висновками суду першої інстанції погодився, оскільки спірна частина земельної ділянки була передана у власність

ОСОБА_2 до затвердження детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 . Помилкове зазначення в плані земельної ділянки при виготовлені технічної документації ОСОБА_1 в описах меж ділянки про те, що від "Б" до "В" є землі загального користування (вулиця") без відповідних підтверджуючих доказів, зокрема детального плану забудови вулиці, само по собі не свідчить про порушення прав позивача.

Щодо позовних вимог про скасування рішення селищної ради від 30 листопада 2015 року, яким затверджено детальний план території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у їх задоволені. Детальний план території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 пройшов етап громадських слухань відповідно до Порядку про проведення громадських слухань, пропозицій та зауважень до проекту вказаного детального плану території до селищної ради не надходило, потреби у внесенні змін чи коригування графічних матеріалів не було. Пройшовши усю процедуру розроблення містобудівної документації 30 листопада 2015 року за № 2/26 рішенням Цуманської селищної ради було затверджено детальний план території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1. Позивачем не подано суду беззаперечних доказів, що під час розроблення або затвердження даної містобудівної документації було порушено норми закону щодо її розроблення та затвердження. Тому оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм законодавства та на виконання повноважень відповідача.

Позивачем не надано доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо порушення її прав безперешкодного користування власною земельною ділянкою прийнятими селищною радою оскарженими рішеннями. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неможливості безперешкодного заїзду позивача до власної земельної ділянки чи здачу будинку в експлуатацію.

Аргументи учасників справи

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила судові рішення скасувати і ухвалити нові судові рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі № 404/2117/15-ц, у якій зазначено наступне: якщо земельна ділянка відноситься до земель загального користування населеного пункту, то вона не може бути передана у приватну власність. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 14 травня

2014 року у справі № 6-35цс15; від 13 листопада 2013 року у справі № 6-123цс13; від 08 квітня 2015 року в справі № 6-32цс15, підстав відступити від яких Верховний Суд не встановив.

Суди попередніх інстанцій не застосували частини першу-четверту статті 83 ЗК України. Як вбачається зі змісту погоджених відповідачем по справі акту про перенесення меж земельних ділянок у натуру (на місцевість) та передачу на зберігання межових знаків, а також кадастрового плану земельної ділянки відповідно до опису меж від умовного позначення «Б» до умовного позначення «В» зазначено, що на цій межі знаходяться землі загального користування (вулиця). На підставі розробленої ТОВ «Волинь-експерт» технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку на її замовлення було розроблено будівельний паспорт від 14 травня 2015 року, в основу якого було взято викопіювання з чергового кадастрового плану смт Цумань Ківерцівського району Волинської області та вбачається, що АДРЕСА_1 проходить повністю вздовж приналежної їй земельної ділянки, тобто перебуває в статусі землі загального користування - «вулиця». Це підтверджується змістом відповіді Цуманського селищного голови А. В. Дорощук від 06 березня 2019 року № 262/01-30.

Таким чином, суди помилково дійшли висновку щодо правомірності оспорюваних рішень Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області, які порушують її право на вільний доступ, у тому числі й рухомого майна, до приналежної їй на праві власності земельної ділянки, що порушує її конституційне право власності.?

У травні 2021 року Цуманська селищна об`єднана територіальна громада Волинської області подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить оскаржені судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Зазначає, що Цуманська селищна рада при прийнятті оскаржуваних рішень повністю дотрималась вимог чинного законодавства України. Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, ухвалили законне рішення, з яким погодився суд апеляційної інстанції.

У травні 2021 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_7 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить оскаржені судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення.

Зазначає, що указана постанова Верховного Суду, яку, як указує скаржник, апеляційний суд не застосував при прийнятті постанови, не може бути застосована у справі, що переглядається, оскільки спірна частина земельної ділянки ніколи не відносилась до земель загального користування: вулиць, проїздів. Як вбачається з рішення Цуманської селищної ради від 28 лютого

2017 року № 12/17 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 лютого 2017 року, цільове призначення переданої земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання секція В (02.01). На момент передачі їм у спільну часткову власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0.1500 га по АДРЕСА_2 , спірна частина земельної ділянки не відносилась до земель загального користування, а тому безпідставним є посилання позивача на порушення частин першої-четвертої статті 83 ЗК України та постанову Верховного суду від 22 липня 2019 року у справі №404/2117/15-ц. Щодо посилання на позивача на план земельної ділянки, який вказаний в технічній документації на земельну ділянку позивача, що в описах меж ділянки від "Б" до "В" є землі загального користування (вулиця), то такий висновок не підтверджений містобудівною документацією на місцевому рівні та спростовується детальним планом території.

Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

УхвалоюВерховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 липня

2019 року у справі № 404/2117/15-ц).

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що відповідно до архівного витягу з рішення Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області від 06 березня

2003 року № 5/14, ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га та ведення особистого селянського господарства 0,07 га по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області № 1-32/2010 від 16 листопада 2010 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №654821 загальною площею 0,1350 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :01:001:1406.

Згідно погоджених Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області акту про перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу на зберігання межових знаків, а також кадастрового плану земельної ділянки відповідно до опису меж від умовного позначення «Б» до умовного позначення «В» зазначено, що на цій межі знаходяться землі загального користування (вулиця).

30 листопада 2015 року рішенням Цуманської селищної ради № 2/26, затверджено детальний план території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах АДРЕСА_1 . В пункті 2 рішення вказано використовувати дані матеріали для виготовлення іншої землевпорядної документації.

Згідно затвердженого детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах зазначених вулиць, спірна частина земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є вулицею, а є прибудинковою територією належного третім особам житлового будинку.

25 травня 2015 року рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частки, ОСОБА_4 1/6 частки, ОСОБА_3 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2015 році ПП «Волиньземресурс» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та споруд по АДРЕСА_1 .

24 червня 2015 року на адресу позивача направлено лист з проханням погодити межі земельної ділянки, згідно розробленої технічної документації із землеустрою.

Враховуючи, що позивач відмовилась погоджувати межі земельної ділянки, що були визначені технічною документацією третіх осіб, тому в порядку вирішення земельного спору Цуманська селищна рада рішенням № 7/30 від 13 липня

2016 року погодила затвердити акт прийому-передачі межових знаків на зберігання та закріплено межу земельної ділянки загальною площею 0,1500 га по АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно рішення селищної ради та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 лютого 2017 року цільове призначення переданої земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, категорія землі: землі житлової забудови, вид використання секція В (02.01).

28 лютого 2017 року рішенням Цуманської селищної ради № 12/17 затверджено документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність громадянам

ОСОБА_2 (2/3), ОСОБА_3 (1/6), ОСОБА_4 (1/6) безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:001:2003, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Позиція Верховного Суду

Щодо оскарження рішення Цуманської селищної ради № 2/26 від 30 листопада 2015 року

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (пункт а) частини третьої статті 83 ЗК України).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки (державного акта на земельну ділянку), а також усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи (див. висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 243/8040/17 (провадження № 61-273св20)).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 зазначила про порушення її прав, оскільки відповідач позбавив її права користування землями загального користування та заїзду до будинку, що унеможливить здачу будинку в експлуатацію.

Суди встановили, що згідно затвердженого детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів в межах зазначених вулиць спірна частина земельної ділянки не відносилась до земель загального користування (вулиці), на якій встановлено паркан та гараж, який збудовано у 1987 році.

06 лютого 2003 року відповідна земельна ділянка на підставі рішення Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області №5/14 передана ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га по АДРЕСА_1 , тобто спірна частина земельної ділянки була передана у власність до затвердження детального плану території житлової забудови та організації під`їзних шляхів згідно оспорюваного рішення і до виділення ОСОБА_1 земельної ділянки. Детальним планом території передбачений та забезпечений під`їзд до земельної ділянки ОСОБА_1 , який влаштований нею і забезпечує безперешкодний доступ до її будинку, доказів, що унеможливлюють здачу будинку до експлуатації у зв`язку з затвердженням детального плану території позивачем не надано.

Встановивши, що позивач не довела порушення її прав зазначеним рішенням, суди зробили обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Оскільки встановлення судами відсутності порушення прав та інтересів позивача у зв`язку з прийняттям оспорюваного рішення органу місцевого самоврядуванняє самостійною підставою для відмови в позові, суди помилково вдались до оцінки додержання порядку (процедури) його прийняття органом місцевого самоврядування, тому судові рішення в цій частині слід змінити в мотивувальній частині.

Щодо оскарження рішення Цуманської селищної ради № 12/17 від 28 лютого

2017 року

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.

Належними відповідачами у справах щодо оспорювання рішень органу місцевого самоврядування про передачу у власність чи у користування земельної ділянки є відповідний орган місцевого самоврядування та особа (особи), яка є власником чи користувачем такої земельної ділянки.

Оспорюваним рішенням затверджено документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано у власність громадянам ОСОБА_2 (2/3), ОСОБА_3 (1/6), ОСОБА_4 (1/6) безоплатно у спільну часткову власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не пред`явила, клопотання про залучення їх до участі у справі як співвідповідачів не заявила, а тому у задоволенні цих вимог судам слід було відмовити з підстав неналежного складу співвідповідачів.

Тому суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, проте помилилися з мотивами такої відмови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 243/8040/17 (провадження № 61-273св20), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі

№ 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20), дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення частково ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення змінити в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишити без змін.

Оскільки судові рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року тапостанову Волинського апеляційного суду від 27 січня 2020 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук