Житомирський апеляційний суд
Справа №274/15/22 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 37 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №274/15/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про стягнення сплаченого страхового відшкодування

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Бердичівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути на свою користь із ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 24 945,79 грн.

Позов мотивовано тим, що 25.03.2020 між ПАТ "Миронівський хлібопродукт" та ПАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20, за яким був застрахований транспортний засіб Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 .

12.02.2021 в смт Гришківці по вул. Житомирській сталося ДТП за участю транспортного засобу «Опель-Кадет» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1

Постановою суду від 24.02.2021 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На виконання вимог укладеного Договору ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 33 846,37 грн.

Транспортний засіб «Опель-Кадет» д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом ЕР/201883809.

Відповідно до вимог закону ПрАТ «СК «УНІКА» 30.03.2021 сплатила на користь ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхове відшкодування по вказаному вище страховому випадку у розмірі 8 900,58 грн, виходячи із розрахунку із застосуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,70) та франшизи у розмірі 2500,00 грн.

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Уніка» позивачу у розмірі 8 900, 58грн. визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» потерпілому становлять 33 843, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована відповідачем, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

З огляду на наведені обставини позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Бердичівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2022 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" суму страхового відшкодування у розмірі 24 945 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 79 копійок та судові витрати в розмірі 2270 гривень.

У стягненні із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" судових витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6236 гривень 45 копійок відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № від 20.11.2020 ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» за шкоду, заподіяну майну потерпілого страхувальником відповідача, становить 130 000 гривень, а тому вважає, що суду не надано доказів неможливості відшкодування завданої шкоди в межах вказаної страхової суми, яка повністю перекриває суму шкоди, заподіяної позивачу. Вказує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника не обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене, а також беручи до уваги те, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», при цьому, позивач із заявою щодо неповного погашення страхової виплати до вказаної страхової компанії не звертався, тому вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не грунтується на вимогах чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін. Вказує, що всі доводи апеляційної скарги зводяться до констатування тієї обставини, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УНІКА», яка і повинна була відшкодовувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування у повному обсязі з огляду на те, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну та здоров`ю становить 130 000 грн та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 12.02.2021 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_1 в смт Гришківці по вул. Житомирській, керуючи ТЗ «Опель-Кадет» д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної дорожньої обстановки, не врахував безпечної швидкості, не дотримався безпечного бокового інтервалу, скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався назустріч. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 13.3 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб Mercedes-Benz Atego 915 д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 24.02.2021 у справі № 274/1050/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.25).

Із матеріалів справи вбачається, що 25.03.2020 між ПАТ "Миронівський хлібопродукт" та ПАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП" укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20, за яким був застрахований транспортний засіб Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.14).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Уніка» на підставі Полісу ЕР-201883809 від 20.11.2020 та страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн (а.с. 76).

За умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту №06/107-69-001819/20, на підставі страхового акту № 00405141 від 29.03.2021, заяви про страхове відшкодування, ремонтної калькуляції № 21-0393207 від 17.02.2021, розрахунку від 18.02.2021 сума страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 , склала 33846,37 грн (а.с. 19-22).

Згідно платіжного доручення № 3Р017308 від 19.02.2021, ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП" відшкодувало потерпілому власнику транспортного засобу Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 , витрати на ремонт в розмірі 33846,37 грн (а.с.26).

Із платіжного доручення № 210835 від 30.03.2021 вбачається, що ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП" страхове відшкодування згідно договору № 007103/4440/0000961 від 16.11.2020 у розмірі 8900,56 грн, (а.с.33).

Франшиза згідно полісу ПрАТ «СК «УНІКА» становить 2500 грн (а.с.76).

Таким чином, розрахунок залишкової суми боргу становить 24945,79 грн ( 33846,37 грн. сума страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб - 8900,56 грн. виплата страховика з урахуванням зносу (коефіцієнт - 0,70) та франшизи).

11.11.2021 ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП" направило поштою лист ОСОБА_1 із вимогою про виплату різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці (а.с.35).

Оскільки ОСОБА_1 у добровільному порядку не відшкодував зазначену суму різниці виплаченого страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи те, що страховик виплатив страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а тому він виконав своє зобов`язання перед потерпілим в повному обсязі, а різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, та сумою виплати, зобов`язаний відшкодувати саме відповідач, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Із ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" належить сягнути страхове відшкодування у сумі 24 945,79 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди потерпілій в порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП в силу вимог статті 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Княжа вієнна іншуранс груп», суд першої інстанції правильно виходив з того, що наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Встановивши, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz Atego915 д.н.з. НОМЕР_1 склала 33846,37 грн, виплачений ПрАТ «СК «Уніка» розмір страхового відшкодування склав 8 900, 58грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок сплати страхового відшкодування на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повинен виконати його страховик ПрАТ «Уніка» не заслуговують на увагу, оскільки зазначений обов`язок сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, врегульовано ст. 1194 ЦК України, яка підлягає застосуванню в даному випадку з викладених вище мотивів.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»)

Отже, правильним є стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді