Справа № 2о-80/07 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/4483/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

судового засідання

14 жовтня 2022 року м.Львів

Справа № 2о-80/07

Провадження № 22ц/811/4483/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду, ухвалене у м. Львові 13 квітня 2007 року у складі судді Свірідової В.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про встановлення факту володіння, -

встановив:

21 березня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що Виконавчим комітетом Шевченківської ради народних депутатів винесено рішення №340 від 14 липня 1987 року про передачу йому (заявнику) в оренду нежитлового підвального приміщення №10 у будинку АДРЕСА_1 площею 20,5 кв.м для використання під фотолабораторію. Зазначає, що між ним та ЖЕКом був укладений договір оренди, а 20 грудня 1993 року укладений договір оренди з Фондом комунального майна. Він використовував дане приміщення за цільовим призначенням, умов договору не порушував, орендну плату сплачував вчасно. Вказує, що ЖЕК-404 своїх зобов`язань по договору не виконував, жодної допомоги не надавав. Всі ремонтні роботи у підвальному приміщенні він проводив за власні кошти, неодноразово викачував каналізаційні нечистоти, якими заливало дане приміщення, змінив труби. Про затрачені кошти ставив до відома ЖЕК, керівництво якого посилалося на брак коштів. Вкладаючи кошти в ремонт та на експлуатаційні видатки, протягом 20-ти років, вважає, що повністю сплатив вартість цього приміщення. Оскільки на сьогоднішній день жодних підтверджуючих документів про належність йому підвалу на праві приватної власності немає, тому змушений звернутися із такою заявою до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2007 року заяву задоволено. Встановлено факт володіння ОСОБА_1 на праві приватної власності нежитловим приміщенням загальною площею 20,5 кв.м, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 та позначене у поверховому плані літерою «10-1». Зобов`язано ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» провести державну реєстрацію належного заявнику на праві приватної власності нерухомого майна.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21) щодо подібних правовідносин.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі належить зупинити.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Встановлено, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 березня 2021 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Львівського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на спадщину за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 липня 2019 року та постанову цього суду від 13 жовтня 2020 року.

Встановлено, що 11 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. В обґрунтування ухвали суд посилався на те, що необхідно відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 листопада 2020 року у справі № 13/197-10, та конкретизувати висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05; існують різні підходи щодо застосування норм ЦПК України та ГПК України у відповідній редакції, у яких визначені строки апеляційного оскарження судових рішень. Зокрема, в одних випадках суди застосовують процесуальні норми, які були чинними станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, в інших - норми у редакції, які діяли на підставі Закону України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства»: у справі № 2-1678/05 орган місцевого самоврядування у серпні 2016 року оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 21 березня 2015 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року вказала, що обґрунтованим є застосування апеляційним судом при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою), згідно з яким установлений преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом місцевого самоврядування; у справі № 908/1141/15-г орган державної влади у вересні 2018 року оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 4 березня 2015 року. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21 лютого 2019 року зазначив, що обґрунтованим є застосування апеляційним судом для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції), згідно з яким установлений преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом державної влади; у справі № 2-2761/09 прокурор у жовтні 2018 року оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 26 серпня 2009 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 травня 2020 року вказав, що сплив на час подання апеляційної скарги передбаченого абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) строку на апеляційне оскарження судового рішення унеможливлює його поновлення. Подібно виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 2-о-192/2008, від 9 вересня 2020 року у справі № 2-о-72/08, а також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 2-2761/09; у справі № 13/197-10 орган місцевого самоврядування у червні 2020 року оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 25 серпня 2010 року. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11 червня 2020 року зазначив, що необґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі. Мотивував тим, що стаття 93 ГПК України (у редакції, чинній на час прийняття рішення суду першої інстанції та подання апеляційної скарги) не передбачала преклюзивного річного строку для органу місцевого самоврядування на апеляційне оскарження. Тому касаційний суд скасував ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження та передав справу на новий розгляд до цього ж суду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Відповідно до пункту 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу; відповідно до частин першої, другої статті 294 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції можна було подати протягом десяти днів з дня проголошення рішення; апеляційна скарга на рішення суду подавалася протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження; заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишалися без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знаходив підстав для поновлення строку, про що постановляв ухвалу; частина перша статті 294 ЦПК України у редакції, чинній станом на 14 грудня 2017 року визначала, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення; особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, могли подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення; згідно з частиною першою статті 72 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, та частиною першою статті 126 чинної редакції ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом; ЦПК України (зокрема стаття 297) у редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, не встановлював преклюзивного строку для подання прокурором, органом державної влади чи органом місцевого самоврядування апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції; однак абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції Закону № 4176-VI передбачав, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляв у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення. Вказаний припис набрав чинності 15 січня 2012 року і діяв до 14 грудня 2017 року. Його метою було створення механізму, який мав гарантувати незмінюваність судових рішень, усунення можливостей зловживань правом на поновлення строків для звернення до суду щодо перегляду судових рішень, а також уникнення ситуацій, коли судове рішення переглядається через значний проміжок часу з моменту набрання ним законної сили. Близькі за змістом зміни на підставі Закону № 4176-VI були внесені до частини другої статті 93 ГПК України (щодо повернення апеляційної скарги, поданої прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення). Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду (частина третя статті 403 ЦПК України).

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у цій справі до перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі №2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, ст. ст. 258-261, 388 -391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Зупинити провадження у справі за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Шевченківського районного суду від 13 квітня 2007 року у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, про встановлення факту володіння, - до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено і підписано 14 жовтня 2022 року.

Головуючий______________________Т.І.Приколота

Судді:___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк