Справа № 944/7050/21
Провадження №2/944/584/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Білецької М.О.

з участю секретаря судових засідань Хархаліс Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача 7000,00 грн. коштів, переданих як аванс та 908,00 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.11.2021 він з відповідачем домовились про купівлю в останнього автомобіля марки «Dodge Journey» (Додж Джоні) 2018 року випуску. При огляді на СТО в даного автомобіля були виявлені недоліки ходової частини автомобіля. Відповідач запевнив, що усуне недоліки, однак йому необхідно дати завдаток, а він в свою чергу зобов`язується продати позивачу автомобіль після усунення недоліків. У зв`язку з цим він передав відповідачу 7000 грн. авансу, а відповідач надав йому розписку, яка долучена до позовної заяви. Однак перевіривши краще вказаний автомобіль за допомогою послуги на сервісі Carfax, виявилось, що автомобіль мав ще й інші пошкодження, про що відповідач не повідомляв. Відтак, 15.11.2021 він повідомив відповідача, що не бажає укладати з ним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки він надав недостовірні відомості про автомобіль та просив повернути 7000 грн. На що відповідач сказав, що подумає, однак кошти так і не повернув. Зазначає, що договір купівлі-продажу, який би відповідав за формою та змістом вимогам законодавства між ним та відповідачем укладено не було, оскільки вони домовились укласти такий у майбутньому, а тому передана ним сума відповідачу є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Просив позов задоволити.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Білецької М.О. від 27.01.2022 у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

11.04.2022 відповідачем подано суду письмові пояснення, в яких останній заперечує позов та просить відмовити в задоволенні такого, покликаючись на наступне. 13.11.2021 він та позивач уклали договір завдатку щодо отримання коштів 7000 грн. за автомобіль, який бажав придбати позивач. Під час цього обговорили порядок купівлі автомобіля «Додж Джоні» 2018 року випуску. Позивач вимагав щоб він надав йому розписку із зазначенням суми як завдатку. Також ними було погоджено, що протягом двох днів з моменту огляду автомобіля на СТО, він виправляє недоліки авто. Він виконав свої домовленості та відремонтував несправності, витративши кошти позивача на ремонт автомобіля. 14.11.2021 вони зустрічались, однак позивач не міг зняти необхідної суми коштів, почав занижувати вартість автомобіля, оскільки це були вихідні дні та сервісні центри МВС не працювали, він запропонував йому скористатись послугами ПП «Любе авто» з метою якнайшвидшого укладення договору купівлі-продажу, який міг бути оформлений протягом двох днів, однак вимагав подальшої перереєстрації в органах МВС. Проте позивач почав підозрювати його у шахрайстві та вимагав повернення 7000 грн. Зазначає, що в даному випадку в розписці пише чітко, що позивачем передано відповідачу завдаток, а не аванс, а отже такий повинен забезпечувати виконання зобов`язання позивача згідно договору, який укладений між ними усно. Оскільки вони з позивачем уклали договір у вигляді розписки, яку він надав позивачу 13.11.2021, ОСОБА_1 не виконав умов договору, самостійно відмовився від попередньо досягнутих домовленостей, відтак його вимога про повернення завдатку є безпідставною.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 11.04.2022 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив долучити до справи заяву про вчинення кримінального правопорушення, зареєстровану в Яворівському РВП ГУ НП у Львівській області 16.11.2021.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 11.04.2022 позовні вимоги повністю заперечив та просив в задоволенні позову відмовити. При цьому долучив скрін шоти переписки між ним та позивачем в месенджері «Viber».

19.04.2022 сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, однак 11.04.2022 подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач зазначив, що позов підтримує та просить задоволити. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13.11.2021 відповідач ОСОБА_2 згідно розписки отримав від позивача ОСОБА_1 завдаток в розмірі 7000 гривень з умовою продажу позивачу автомобілямарки «Dodge Journey» (Додж Джоні) 2018 року випуску, після усунення відповідачем недоліків ходової частини на протязі двох днів.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

З аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору, а тому гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця, відповідно до норми ч. 1 ст. 571 ЦК України.

Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом.

Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку, як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком.

За умови відсутності хоча б одного із вищевказаних критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми є не завдатком а авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу автомобіля.

Враховуючи наведене наявну в матеріалах справи розписку відповідача про отримання ним завдатку не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов`язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 7000 грн. є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.

Те, що в розписці сторони використали термін «завдаток» не свідчить, що по суті сума 7000 грн. є завдатком, оскільки така не виконувала забезпечувальної функції, виходячи зі змісту розписки та дійсних намірів сторін.

Враховуючи наведене та положення статті 570 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що сума, яка названа в розписці завдатком, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі N 6-82цс13 та від 13 лютого 2013 року у справі N 6-176цс12 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року N 461/5297/16-ц (провадження N 61-22017св18) та у постанові від 17.06.2021 № 711/5065/15-ц.

Посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивач втратив право вимагати повернення коштів, є безпідставним, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,223, 259, 263-265, 268, 272, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.04.2022.

Позивач: ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

місце проживання:

АДРЕСА_1

ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

місце проживання:

АДРЕСА_2

Суддя М.О. Білецька