Справа № 556/26/22
Провадження № 2/565/250/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням судді Демчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області у спрощеному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач акціонерне товариство «Кредобанк» (надалі АТ «Кредобанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 14279,58грн. заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, у тому числі неповернутої суми кредиту у розмірі 9994,35 грн., а також прострочених відсотків в сумі 4285,23 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору від 08.08.2019, відповідач отримав кредит на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник ОСОБА_1 не виконав умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, передбачених договором. На момент отримання кредиту ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_2 , у зв`язку з цим на підставі ч.4 ст.65 СК України заявлено вимогу про солідарне стягнення боргу з подружжя.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд судом даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій визнав отримання кредитних коштів та розмір боргу, проте заперечив використання кредитних коштів в інтересах сім`ї, у зв`язку з чим вважає вимогу про солідарне стягнення боргу з нього та ОСОБА_2 безпідставною. Крім того, у заяві ОСОБА_1 заперечив також проти розподілу судових витрат та покладення на нього витрат Банку по сплаті судового збору у зв`язку з тим, що він самостійно намагався вирішити питання повернення кредитних коштів з АТ «Кредобанк» в позасудовому порядку, проте реквізитів для повернення боргу Банк йому не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій заперечила проти задоволення позову щодо неї, свою позицію обґрунтовувала тим, що кредитні кошти отримувались її колишнім чоловіком, за кредитним договором вона поручителем ОСОБА_1 не виступала, разом з ним не проживає та не підтримує ніяких відносин, просила відмовити у задоволенні вимог Банку до неї за безпідставністю.

На підставі ст.223 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідачів, та на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08.08.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № КК/1120, за умовами якого Банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію на поточні потреби позичальника в межах до 200000,00 грн. терміном до 08.08.2022, на умовах сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36 % у разі погашення кредиту після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та 0,00001 % у разі погашення кредиту не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем його отримання, але не більше ніж через 55 днів, а позичальник зобов`язувався погашати кредит шляхом внесення не менше 5 % від розміру фактичної заборгованості за наданим кредитом, а також нарахованих процентів у повному обсязі, а також інших передбачених договором платежів по кредиту, до 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання кредитних коштів (п.п.1.1, 2.1, 2.3, 2.4, 6.1 договору).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З довідки про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 , а також розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії кредитного договору позичальником ОСОБА_1 допускалось несвоєчасне внесення платежів по кредиту.

Підстави та порядок припинення кредитування передбачені у Розділі 7 кредитного договору, у п.7.3 якого міститься положення про те, що Банк має право в будь-який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від позичальника повернути усю суму заборгованості за цим кредитним договором, за умови направлення позичальнику попередження про це за 30 календарних днів до запланованої дати повернення, що направляється у спосіб, що надає змогу встановити дату відправлення повідомлення (письмове повідомлення поштою, електронною поштою на e-mail позичальника, смс-повідомленням на номер мобільного телефону позичальника, зазначені у Анкеті-заяві на отримання споживчого кредиту). При цьому позичальник зобов`язаний повернути Банку усю суму заборгованості за цим кредитним договором не пізніше 31 календарного дня від дати відправлення банком відповідного повідомлення.

Судом встановлено, що 17.09.2021 ОСОБА_1 . Банком направлялась досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № КК/1120 від 08.08.2019 у розмірі 12717,60 грн. станом на 30.08.2021, цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. Отже, суд встановив, що Банк скористався правом, встановленим договором, вимагати дострокового повернення позичальником кредитних коштів, і за умовами договору у ОСОБА_1 не пізніше 18.10.2021 виник обов`язок повернути кредит та сплатити передбачені кредитним договором платежі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 02.12.2021 у ОСОБА_1 існує заборгованість перед Банком за кредитним договором № КК/1120 від 08.08.2019 в сумі 14279,58грн., що складається з простроченої суми кредиту у розмірі 9994,35 грн., а також прострочених відсотків в сумі 4285,23 грн. Суд вважає наданий розрахунок обгрунтованим та на підставі ст.ст.1050, 1054 ЦК України вбачає правові підстави для стягнення цих коштів з ОСОБА_1 .

Вирішуючи вимоги позивача до ОСОБА_2 , суд враховує наступне.

З наданих позивачем документів, заповнених позичальником ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, копії його паспорту, а також змісту рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.08.2020, що набрало законної сили 17.09.2020, судом встановлено, що на момент укладення договору № КК/1120 від 08.08.2019 позичальник ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано вищезазначеним судовим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 205/4616/15-ц, правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Будь-яких доказів у підтвердження, що дружина позичальника ОСОБА_2 була обізнана про укладення ОСОБА_1 кредитного договору та не заперечувала проти такої позики, а також що цей договір укладався ОСОБА_1 в інтересах сім`ї, суду не надано. Ці обставини відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оспорюються. Зі змісту договору кредитної лінії № КК/1120 від 08.08.2019 вбачається, що цільове призначення кредитної лінії поточні потреби позичальника, що не надає правових підстав для однозначного висновку про укладення ОСОБА_1 кредитного договору в інтересах сім`ї. Не надані позивачем також і докази у підтвердження використання цих кредитних коштів в інтересах сім`ї.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад, передбачених ст.ст.81-82 ЦПК України, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем тієї обставини, що внаслідок укладення ОСОБА_1 кредитного договору з АТ «Кредобанк» виникло зобов`язання в інтересах сім`ї, а також що цей договір створює обов`язки для ОСОБА_2 , з якою на той час він перебував у шлюбі. Перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі на час виникнення спірних правовідносин само по собі не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником чи поручителем за кредитним договором, обов`язків позичальника. Подібних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах від 28.08.2019 у справі № 638/20603/16, від 03.05.2018 у справі № 639/7335/15.

Відтак, правові підстави для стягнення боргу ОСОБА_1 , що виник у нього за умовами укладеного з АТ «Кредобанк» договору № КК/1120 від 08.08.2019, солідарно з нього та ОСОБА_2 відсутні.

Вирішуючи питання стягнення та розподілу судових витрат, суд керується наступним.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн. У зв`язку із задоволенням позову до ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з цього відповідача.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 % від ціни позову - у сумі 1427,958 грн. В обґрунтування наявності підстав для покладення цих витрат на сторону відповідача, до позовної заяви додано Витяг з договору від 11.02.2019 про надання правової допомоги, укладеного АТ «Кредобанк» з АО «Бізенс і право» (перша і остання сторінки), ордер АО «Бізнес і право» від 16.06.2020 на здійснення адвокатом Павленком С.В. представництва інтересів АТ «Кредобанк» в судах загальної юрисдикції, а також документи у підтвердження права адвоката Павленко С.В. на зайняття адвокатською діяльністю.

При цьому зміст положень договору від 11.02.2019 про надання правової допомоги, укладеного АТ «Кредобанк» з АО «Бізенс і право», наведений у Витязі, не надає можливості з`ясувати узгоджені сторонами умови оплати за надання правничої допомоги, а також можливості для виконання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України та встановлення співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц.

Враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення заявлених витрат на правничу допомогу, не обґрунтовано їх склад та розмір, у суду відсутні правові підстави для покладення цих заявлених витрат на відповідача.

Таким чином, визнані судом доведеними судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, складаються з 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.526, 549-551, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 10, 11, 60, 81, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 14279 (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 58 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судових витрат.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина