Справа № 308/4199/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Бенца К.К.,

при секретарі - Майор Ю.В.

за участі :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки Вікторії Олександрівни, третя особа - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки Вікторії Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.08.2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір позики. 12.05.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №444 відповідно до якого запропоновано стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 заборгованість, що виникла по договору позики від 08.08.2008 р. в сумі 677 090,87 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. 12.05.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 444 слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства України, вказуючи, зокрема, що заборгованість вказана стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису була значно меншою ніж та щодо якої вчинено виконавчий напис. Документами не підтверджується безспірність розміру заборгованості позичальника. Приватний нотаріус не врахувала існування спору щодо розміру заборгованості за договором позики на момент вчинення виконавчого напису, яка виключає безспірність боргу.

Позивач вважає, що виконавчий напис було видано з грубими порушеннями вимог діючого законодавства, через недотримання приписів щодо видачі нотаріусами виконавчих написів, а також спірністю вимог, на виконання яких такий напис було видано, невідповідністю фактичного боргу тому, який було визначено нотаріусом у виконавчому написі. Тому такий виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню .

Позивач зазначає, що поданий ним позов стосується лише перевірки законності дій нотаріуса, процедури їх вчинення та їх відповідності вимогам чинного законодавства. Предметом даного спору є не заборгованість за договором, а саме правильність вчинення виконавчого напису і дотримання нотаріусом встановленого Законом порядку при вчиненні такої нотаріальної дії.

Зокрема, позивач зазначає, що надана нотаріусу заява про вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам, встановленим нормативно-правовими актами, а виконавчий напис здійснено нотаріусом з порушенням порядку вчинення нотаріальної дії за відсутності відомостей щодо обґрунтованості та безспірності майнових вимог стягувача.

Вказує на те, що 05.05.2009 р. він подав до суду позовну заяву про визнання недійсним договору позики від 08.08.2008 року, а 12.05.2009 року винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі. Таким чином наявний факт, що заперечує безспірність, який є істотною умовою при вчиненні виконавчого напису.

Отже, позивач вказує, що вчинено виконавчий напис за відсутності передбачених законодавством документів, що підтверджували безспірність його заборгованості перед відповідачем, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Позивач стверджує, що нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. На думку позивача, відповідач не надав нотаріусу необхідних документів, а нотаріус, не перевіри вши безспірність заборгованості, всупереч ст.88 ЗУ Про нотаріат вчинив виконавчий напис.

У виконавчому написі , який вчинено 12.05.2009 р., 22.05.2009 р. та 14.09.2009 р. зроблені дописи та виправлення про що не вказано ні застереження, ні дата їх вчинення.

За таких обставин, позивач, вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням приписів чинного законодавства , заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною, так як на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним подана до суду позовна заява про визнання недійсним договору позики, в порушення чинного законодавства у виконавчому написі, який вчинено 12.05.2009 р., 22.05.2009 р. та 14.09.2009 р. зроблені дописки та виправлення, про що не вказано ні застереження , ні дата їх вчинення , а відтак просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12.05.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 444, поновивши при цьому строк на подання позовної заяви , посилаючись на те, що по договору позики неодноразово пред`являлись до суду позовні заяви як стягувачем, так і боржником, провадження по яких було відкрито та які станом на день подачі даного позову перебувають в провадженні в суді першої інстанції, що в свою чергу є очевидним фактом наявності переривання строку позовної давності, внаслідок чого на підставі ст. 264 ЦКУ, переривається перебіг позовної давності.

В ході розгляду справи, 12 березня 2018 р. позивач, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зміну предмету позову , згідно якої просить суд вважати строк на подання позову пропущений з поважних причин і поновити процесуальний строк на подання позовної заяви. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. виданий 12.05.2009, посилаючись на договір позики, зареєстрований за № 3070 від 08.08.2008 року, який є в реєстрі під № 444, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 677 090,85 гривень визнати таким, що не підлягає виконанню.

Представником відповідача приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. ОСОБА_3 26.05.2021 року надано суду додаткові пояснення по суті позовних вимог, згідно яких зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Вказує на те, що 25.03.2009 року відповідно до Інструкції ОСОБА_1 нотаріусом було направлено лист №1 від 10.03.2009 року з пропозицією сплатити ОСОБА_6 вказану суму заборгованості з описом вкладень, яка була отримана ним 06.04.2009 року, що стверджується рзпискою про вручення № 1169 та жодних заперечень щодо суми заборгованості, щодо вчинення виконавчого напису, жодних повідомлень про наявність спору від ОСОБА_1 на її адресу не надходило, зокрема інформації про подання ОСОБА_1 позовної заяви про визнання договору позики недійсним. Зазначає, що зміст заяви ОСОБА_4 про вчинення виконавчого напису відповідає вимогам п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що виконавчий напис вчинено після спливу тридцятиденного терміну з моменту отримання ОСОБА_1 пропозиції про сплату заборгованості,після неотримання заперечень та пропозицій від боржника.

Вказує на те, що ОСОБА_4 розрахована сума заборгованості в розмірі 642133,80 грн., що була еквівалентна 83394,00 (вісімдесят три тисячі триста дев`яносто чотири доларам США 00 центів) дол.США за офіційним курсом Національного банку України станом на 09.03.2009 р., оскільки в договорі позики, посвідченому 08.08.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за реєстровим № 3070 вказано, що у разі девальвації національної грошової одиниці ОСОБА_1 зобов`язується повернути ОСОБА_4 суму грошей у гривнях еквівалентну 83394,00 доларам США за курсом НБУ на день платежу.

Відповідач зазначає, що оскільки стягувачем подані були всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, 12.05.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. було вчинено виконавчий напис за реєстровим №444 на Договорі позики, посвідченому 08.08.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за реєстровим №3070, на суму в розмірі 677090,87 грн. (642133,80 грн. + 30906,00 грн. + 4051,07 грн.).

Зазначила, що зідно п.5.4.13. Правил ведення нотаріального діловодства, затвержених наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 р. №1325/16016 в редакції, чинній на 22.05.2009 року та 14.09.2009 року виправлення зроблені в тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтво, видане нотаріусом, копія документа, дублікат тощо), застерігаються нотаріусом лише в кінці посвідчувального напису з проставлянням підпису нотаріуса і печатки на такому застереженні.

Крім того вказує на те, що наявність у виконавчому написі неточностей щодо дати та місця народження позивача носить формальний характер та не перешкоджає ідентифікації стягувача та проведенню виконавчих дій, що встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2011 року у справі №2п-690/10.

Зазначила, що виконавчий напис, вчинений 12.05.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. за реєстровим № 444, викладений повністю на спеціальному бланку нотаріального документа та прикріплений до оригіналу Договору позики, посвідченого 08.08.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального окургу Котляровою Л.В. за реєстровим № 3070 у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання, оскільки існувала загроза зіпсування нотаріального бланку, на якому викладений договір позики, у випадку нанесення на зворотню його сторону тексту виконавчого напису, використовуючи для цього відповідні технічні засоби. Вчинення виконавчого напису відповідає приписам п.5 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 (чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису).

Щодо місця вчинення виконавчого напису, вказує на те, що обмежень щодо місця їх вчинення немає, що встановлено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року. Оскільки, жодна з підстав для скасування виконавчого напису, вказаних позивачем, не відповідає дійсності, вважає, що відсутні матеріально-правові підстави для задоволення позову. Заперечуючи проти доводів позивача вказала на те, що оплата за вчинення виконавчого напису була стягнута до вчинення виконавчого напису. Розмір стягнутої плати за вчинення виконавчого напису в сумі 6778,00 грн. вказаний у тексті виконавчого напису, що встановлено рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року . У запереченнях зазначено, що правомірність дій нотаріуса під час вчинення виконавчого напсу уже була неодноразово підтверджена судовими рішеннями, а саме рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2011 року.

Окрім цього, зазначила, що позивач у заяві про зміну предмету позову від 06.03.2018 року посилається на те, що поданий ним позов стосується перевірки законності дій нотаріуса, процедури їх вчинення та їх відповідності вимогам чинного законодавства, однак такий спосіб захисту є неналежним, а вимоги до такого відповідача не підлягають задоволенню як такі, що звернуті до неналежного відповідача. Зазначає, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис , яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, від представника відповідача приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. Рябінічевої А.С. на адресу суду 26.05.2021 року надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач знав про наявність виконавчого напису і відсутні поважні причини щодо неможливості його оскарження у трьохрічний строк з дня його видачі. Вказує на те, що позивачем не зазначено жодної об`єктивної обставини, що перешкоджала йому звернутися до суду протягом останніх п`яти років після вчинення виконавчого напису, крім того позивач звертався до суду з аналогічними позовними заявами до тих самих відповідачів, предметом спору був той самий виконавчий напис, а отже про нього позивачу було відомо, а відтак вважає пропущений строк позовної давності. Правомірність дій нотаріуса під час вчинення виконавчого напсу уже була неодноразово підтверджена судовими рішеннями, а саме рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2011 року. Просила суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 надала до суду 02.11.2017 року письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких зазначила, що вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема вказує на те, що 08.08.2008 року між нею та позивачем було укладено договір про надання позики у сумі 83394,00 дол.США з кінцевим строком повернення 07.11.2008 року. Оскільки ОСОБА_1 не було виконано умови Договору, то вона звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О., якою 12.05.2009 року було видано виконавчий напис за № 444, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості станом на 09.03.2009 року у розмірі 677 090,87 грн. В межах строку пред`явлення виконавчого документу до виконання вона подала вказаний виконавчий напис до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, в результаті чого державним виконавцем Гарапко М.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.09.2009 року, яке триває. Оскільки з 2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно, том він був спроможний його реалізувати аби повернути позичені кошти, проте на її думку, позивач зловживає своїми процесуальними правами. У зв`язку із затягуванням боржником ОСОБА_1 здійснення державною виконавчою службою виконавчих дій, її права , як позикодавця та власника грошових коштів, порушені, внаслідок чого вона знаходиться у скрутному становищі.

Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.12.2009 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13.07.2010 р., встановлено, що договір позики від 08.08.2008 р. відповідає вимогам закону, факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_4 коштів за цим договором установлений. За результатами розгляду даної цивільної справи суд першої інстанції 05.03.2015 року відмовив у задоволенні позову з підстав відсутності будь - яких доказів, які б підтверджували б існування між сторонами правовідносин, що регулюються вказаними нормами ЦК України щодо договору підряду. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 22.10.2015 року.

Зазначає, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року по цивільній справі № 712/2-5962/2011 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О., ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, закриття виконавчого провадження та звільнення з-під арешту майна, встановлено, що пунктом 3 Договору позики від 08.08.2008 передбачено, що у випадку девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 83394,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Відповідно до п.6 Договору позики від 08.08.2008 якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Також вищевказаним судовим рішенням апеляційного суду від 05.11.2013 року встановлено, що у поданій нотаріусу заяві від 12 травня 2009 року ОСОБА_4 навела розрахунок суми, яка підлягала стягненню. Сума боргу була визначена 642133,80 грн., що еквівалентно 83394 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на час подання нотаріусу заяви від 10.03.2009 р., по якій нотаріусом було направлено пропозицію ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_4 , заборгованість. Як у заяві, поданій нотаріусу 10.03.2009 р., так у заяві, поданій 12.05.2009 р., містились ідентичні розрахунки суми боргу. Відповідач вказує на те, що твердження позивача, що виконавчий напис вчинений без наявності відповідних розрахунків заборгованості, та те, що позивач не знав про вчинення такого виконавчого напису, спростовується вищевказаним рішенням суду.

Третя особа ОСОБА_4 зазначає, що в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нею було подано всі документи, яких вимагало чинне законодавство для вчинення виконавчого напису і які були доказом безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання ОСОБА_1 відповідно до умов договору позики. Оскільки заперечень від ОСОБА_1 на пропозицію нотаріуса сплатити борг не надходило, встановлення суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачено Договором позики від 08.08.2008 та пунктом 289 Інструкції, тому підстав вважати про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у нотаріуса не було. Не могло бути відомо нотаріусу, так і їй про звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про визнання договору позики від 08.08.2008 недійсним, оскільки провадження у цій справі було відкрито лише 12 травня 2009 року - у день вчинення виконавчого напису, що викладено у рішенні апеляційного суду від 05.11.2013 року.

Крім того вказує на те , що ОСОБА_1 звертався до суду із позовом про скасування виконавчого напису нотаріуса від 12 травня 2009 року, що зареєстрований в реєстрі № 444, скасування постанови МВ ДВС Ужгородського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2009 року та стягнення моральної шкоди. У задоволенні цього позову відмовлено. Рішення по вказаній справі № 712/2- 5962/2011 було ухвалено 18 березня 2011 року та набуло законної сили 11 травня 2011 року. ОСОБА_4 вважає, що наведені позивачем обставини у справі № 712/2- 5962/2011 є аналогічними до його обґрунтувань у цивільній справі № 308/2184/14-ц.

Зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З наведених обставин вбачається, що ОСОБА_1 повторно посилається на ті самі обставини, які були встановлені рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року у цивільній справі № 712/2-5962/2011, а тому повторному дослідженню не підлягають. З посиланням на викладене просила суд у задоволенні вимог позивача відмовити.

Позиція сторін справи :

В судовому засіданні позивач позов з врахуванням заяви про зміну предмета позову підтримав повністю, просив суд його задовольнити, з підстав та мотивів викладених у позові та заяві про зміну предмета позову.

Наголосив на тому, що предметом даного спору є не заборгованість позивача перед відповідачем за договором, а саме правильність вчинення виконавчого напису і дотримання нотаріусом вставленого Законом порядку при вчиненні такої нотаріальної дії. Позов стосується перевірки законності дій нотаріуса, процедури їх вчинення та їх відповідності вимогам чинного законодавства і оскарження виконавчого напису нотаріуса. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Предметом судового розгляду у цій справі є законність та обґрунтованість нотаріальних дій. В разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем буде сам приватний нотаріус. Оскільки оспорюється, передусім, правильність вчиненої нотаріусом дії,то нотаріус повинен бути відповідачем у справі. Також зазначив, що не вказано як нотаріус нараховував відсотки, на чому вони базувались. Не має фінансових розрахунків.

Зокрема вказав на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахувала наявність спору щодо суми заборгованості. Крім того на час вчинення виконавчого напису на розгляді в суді перебувала цивільна справа про визнання недійсним договору позики.

Вказує на те, що у договорі позики від 08.08.2008 року відсутній пункт можливості вирішення справи в позасудовому порядку, а виконавчий напис це позасудовий порядок. При цьому сума в договорі позики одна, а у виконавчому написі інша, тобто є спір.Не перевірено правильність розрахунку, оскільки борг в доларах США, а у виконавчому написі вказано у гривні. Вважає, що сплата боргу з врахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання визначеного в гривневому еквіваленті, а в договорі визначено доларову еквівалентність.

Вказує на те, що виконавчий напис вчиняється на борговому документі, а нотаріус порушила порядок і вчинила виконавчий напис на окремому документі. Згідно ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси не можуть вносити виправлення у виконавчий напис. Зазначає, що нотаріус при вчинені виконавчого напису допустила порушення вимог Закону.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав та мотивів викладених у додаткових поясненнях по суті позовних вимог. Підтримала доводи викладені у додаткових поясненнях по суті позовних вимог. Зазначила , що наявні два рішення суду, які набрали законної сили та в яких встановлені обставини, в тому числі і факт правомірності дій нотаріуса під час вчинення виконавчого напису .

Вказала на те, що у виконавчий напис вносилися відповідні виправлення, що відповідає нормам передбаченим на той час. Відповідно до п.5 Інструкції про порядок вчинення нотіральних дій нотаріусами України , виконавчий напис був вчинений на окремому бланку та прикріплений до договору позики і є невід`ємними, прошитими і скріпленими печаткою.

Вказує на те, що відповідно до п.5.4.13. Правил ведення нотаріального діловодства, чинних на момент вчинення виконавчого напису, можна робити виправлення у виконавчому написі, а отже виправлення внесені відповідачем відповідають вимогам законодавства. Крім того зміст заяви ОСОБА_4 відповідає вимогам п.283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вказала на те, що спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості, проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості наявність справи про визнання недійсним договору позики, на підставі якого вчинено виконавчий напис.

Вказує на те, що позивачем неодноразово оспорювався сам договір позики, який, в свою чергу, не є предметом спору у цій справі, оскільки предметом спору і доказування у цій справі є сам факт наявності заборгованості та її розмір, що позивачем не спростовано.

Зазначає, що заперечень від ОСОБА_1 на пропозицію нотаріуса сплатити борг не надходило, встановлення суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, передбачено Договором позики від 08.08.2008 року, тому підстав вважати про наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у нотаріуса не було. Вказує на те, що факт правомірності дій нотаріуса під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису уже був неодноразово підтверджений судовими рішеннями, які набрали законної сили - рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року у справі № 2-5962/11, а також рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2011 року у справі № 2-П-690/10.

Зазначає, що внесені приватним нотаріусом виправлення 22.05.2009 року та 14.09.2009 року в повному обсязі відповідають вимогам до цих дій, що були встановлені чинним на той час законодавством та не порушують жодне з гіпотетично існуючих в природі цивільних прав позивача. Згідно п.5.4.13. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 р. N 1325/16016 в редакції, чинній на 22.05.2009 року та 14.09.2009 року виправлення, зроблені в тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтво, видане нотаріусом, копія документа, дублікат тощо), застерігаються нотаріусом лише в кінці носвідчувального напису з проставлянням підпису нотаріуса і печатки на такому застереженні, а відтак доводи позивача щодо невідповідності цих виправлень вимогам закону є надуманими і не відповідають дійсності. Наголосила на тому, що обставини встановлені судовим рішенням , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи . Окрім того, наголосила на тому, що нотаріус не є належним відповідачем у справі. Просила врахувати рішення судів , які набрали законної сили, в яких досліджувались і обставини внесення виправлень до виконавчого напису. Окрім цього, зазначила, що нотаріус не може бути належним відповідачем у даній справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис , яким було порушено право позивача, Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову з підстав та доводів наведених представником відповідача.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Справа перебувала у провадженні різних суддів та різних судових інстанцій.

26.05.2017 року позивачем подано заяву про уточнення місцезнаходження приватного нотаріуса Васіловки В.О.

10.05.2017 року позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення цивільного позову;

10.05.2017 року представником приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. Рябінічевою А.С. подано до суду заяву про закриття провадження у справі.

20.09.2017 року позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення цивільного позову.

20.09.2017 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову.

14.09.2017 року третьою особою ОСОБА_7 подано до суду заяву про закриття провадження у справі.

25.09.2017 року позивачем подано до суду Апеляційну скаргу.

02.11.2017 року третьою особою ОСОБА_7 подано до суду заперечення проти позову.

02.11.2017 року третьою особою ОСОБА_7 подано до суду заяву про зупинення провадження у справі.

12.03.2018 року позивачем подано до суду: заяву про зміну предмету позову, заяву про обґрунтування поважності причин пропущення позовної давності. Клопотання про витребування доказів. Заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

04.05.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

11.06.2018 року позивачем подано до суду заяву про надання можливості для ознайомлення з матеріалами справи.

14.06.2018 року позивачем подано до суду пояснення щодо клопотання про зупинення провадження у справі.

28.08.2020 року позивачем подано до суду клопотання про розгляд заяв.

24.03.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

26.05.2021 року представником відповідача подано до суду додаткові пояснення по суті позовних вимог.

26.05.2021 року представником відповідача подано до суду заяву про застування строків позовної давності

08.07.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

27.10.2021 року представником відповідача подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копії документів.

11.03.2022 року позивачем подано до суду заяву про відкладення розгляду справи.

11.03.2022 року представником відповідача подано до суду заперечення на клопотання позивача про забезпечення позову.

11.03.2022 року представником третьої особи подано до суду заяву про приєднання до матеріалів справи документів

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

10.05.2017 року Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Придачук О.А. відкрито провадження у справі за № 308/4199/17 та призначено справу до судового розгляду.

20.09.2017 року Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Придачук О.А. закрито провадження у справі.

29.09.2017 року ухвалою судді-доповідача Апеляційного суду Закарпатської області Готра Т.Ю. відкрито апеляційне провадження у справі.

10.10.2017 року ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

26.10.2017 року ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. від 12.05.2009 року за № 444.

26.10.2017 року ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Закарпатської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

07.11.2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду заяву про самовідвід судді Леміш О.М. задоволено.

28.12.2018 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи № 308/4199/17.

10.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

01.07.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено .

01.07.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження по справі відмовлено .

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин :

Заслухавши вступне слово позивача , представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнямособи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.08.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 надала ОСОБА_1 суму позики в розмірі 404 000,00 грн., що на день укладення договору становило 83394,00 доларів США, строком до 07.11.2008 року. ( а.с.8, Т 1)

Пунктом 3 договору позики від 08.08.2008 року передбачено, що у разі девальвації протягом строку цього договору національної грошової одиниці України, позичальник зобов`язується повернути суму грошей у гривнях, еквівалентну 83394,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Відповідно до п.6 договору позики від 08.08.2008 року якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три відсотки річних від простроченої суми.

У зв`язку з порушенням позивачем умов договору позики та виникненням заборгованості ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.

10.03.2009 року ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського РНО Васіловки В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису на підставі договору позики, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого 08.08.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Котляровою Л.В. за реєстровим № 3070, на загальну суму 677 090,87 грн., яка складається з: 642 133,80 грн., що станом на 09.03.2009 року становило за курсом НБУ 83 394,00 доларів США - сума заборгованості; 4051,07 грн. - 3 % річних; 30 906,00 грн. - сума інфляційних втрат. ( а.с. 9 Т.1 та матеріали оглянутої нотаріальної справи)

Згідно повідомлення № 1 від 10.03.2009 року вбачається, що приватним нотаріусом Ужгородського РНО Васіловкою В.О. повідомлялось ОСОБА_1 про наявність заборгованості за договором позики від 08.08.2008 року, було запропоновано боржнику сплатити ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 677 090,87 грн. та доведено до відома, що у випадку несплати заборгованості стягнення буде проведено згідно виконавчого напису. ( а.с. 41 Т.2 ; матеріали оглянутої нотаріальної справи).

Як вбачається із повідомлення-розписки про вручення відправлення спецзв`язку № 1169, відправленого 25.03.2009 року приватним нотаріусом Ужгородського РНО Васіловкою В.О., 06.04.2009 року ОСОБА_1 отримав пропозицію щодо сплати ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 08.08.2008 року та попередження про стягнення згідно виконавчого напису. ( а.с. 49-50, Т.2; матеріали оглянутої нотаріальної справи).

12.05.2009 року ОСОБА_4 повторно звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського РНО Васіловки В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису, зазначаючи, що станом на 12.05.2009 року повернення боргу не відбулося, будь-яких заперечень від боржника щодо суми заборгованості вона не отримувала. ( а.с. 42 Т.2 ; матеріали оглянутої нотаріальної справи).

Як встановлено судом, 12.05.2009 року за заявою ОСОБА_4 приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловкою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 444, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості за договором позики станом на 09.03.2009 року в розмірі 677 090,87 грн., яка складається з: 642 133,80 грн., що еквівалентно сумі боргу в розмірі 83 394,00 доларів США ; 4051,07 грн. - 3 % річних; 30 906,00 грн. - сума інфляційних втрат. ( а.с.43, Т2)

Як встановлено судом, 27.05.2009 року постановою заступника начальника відділу МВ ДВС Ужгородського МРУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ужгородського РНО Васіловки В.О. від 12.05.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 444. ( матеріали оглянутого виконавчого провадження).

На підставі заяв ОСОБА_4 від 22.05.2009 року та 14.09.2009 року про внесення виправлень до тексту виконавчого напису приватного нотаріуса Ужгородського РНО Васіловки В.О. вчиненого 12.05.2009 року за № 444 про уточнення дати і місця народження ОСОБА_1 ( а.с. 12-13, Т.1) внесені приватним нотаріусом відповідні виправлення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Порядок вчинення виконавчих написів було визначено положеннями Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5 (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису); постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису),нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису),для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. При цьому для отримання виконавчого документу при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди , що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна , а також право звернення стягнення на заставлене майно та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, для одержання , виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів нотаріальної справи, оглянутої судом в судовому засіданні, вбачається, що приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, згідно заяви ОСОБА_4 від 10.03.2009, було направлено пропозицію ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_4 заборгованість в сумі 677090,87 грн., відповідно до Договору позики, посвідченого 08.08.2008 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котляровою Л.В. за реєстровим №3070. Зазначена сума складається з : 642 133,80 грн. сума боргу, що еквівалентна 83 394 доларів США за офіційним курсом НБУ на 10.03.2009; 4051,07 грн. три проценти річних від простроченої суми за період прострочення; 30906 грн. - інфляційних нарахувань за період прострочення . Дана пропозиція була направлена нотаріусом спецв`язком та вручена адресату 06.04.2009, що стверджується повідомленням розпискою про вручення відправлення спецзв`язку , вказані обставини встановлені також і судовим рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2013 року , яке набрало законної сили і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребують.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19 ).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторія Олександрівна є неналежним відповідачем у справі за спором щодо визнання виконавчого напису вчиненого нотаріусом таким, що не підлягає виконанню , а відтак у задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача слід відмовити.

Окрім того, судом враховано те, що положеннями ЦПК України не передбачено право суду самостійно змінити процесуальний статус особи, а з клопотанням про заміну первісного відповідача або залучення до справи співвідповідача позивач до суду не звертався, а навпаки наголосив суду на тому, що позов стосується перевірки законності дій нотаріуса, процедури їх вчинення , а відтак оскільки оспорюється правильність вчиненої нотаріусом дії, то саме нотаріус , на переконання позивача, повинен бути відповідачем у даній справі.

Водночас судом враховано правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19 ) відповідно до якого - цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Оцінюючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд прийшов до висновку, що за приписами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

На вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню поширюється загальна позовна давність, яка згідно ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом із цим, згідно роз`яснень, даних в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

При цьому, в судовому засіданні не виявлено підстав для застосування строків позовної давності за заявою представника відповідача, з огляду на наступне.

Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. 12.05.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 444 у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5 (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису). Оскільки суд відмовляє в позові до неналежного відповідача , що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відтак, з огляду на вищезазначені положення законодавства та встановлені судом обставини, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду судом справи , зважаючи на те, що приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторія Олександрівна є неналежним відповідачем у справі за спором щодо визнання виконавчого напису вчиненого нотаріусом таким, що не підлягає виконанню , а відтак у задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача слід відмовити.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з підстав та мотивів викладених вище.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат

Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 12,13, 258-259, 268, 272-273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки Вікторії Олександрівни, третя особа - ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторія Олександрівна (місце знаходження: м. Ужгород, вул. Підградська, 59, 88000)

Третя особа - ОСОБА_4 (місце реєстраці: АДРЕСА_2 )

Дата складання повного тексту рішення суду з врахуванням днів перебування судді у відпустці - 17.10.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Бенца К.К.