Справа № 369/2292/21
Провадження № 2/369/911/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретарів судових засідань Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Києво- Святошинського нотаріального округу Апишкової Зінаїди Іванівни про зняття заборони (арешту) з майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Києво- Святошинського нотаріального округу Апишкової Зінаїди Іванівни про зняття заборони (арешту) з майна.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі дублікату договору дарування від 15.04.1995 року.

18 серпня 1999 року в забезпечення зобов`язань приватного підприємця ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору № 60 від 16.08.1999 року, позивач уклала Договір застави з Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк". Відповідно до умов Договору застави ОСОБА_1 ,як майновий поручитель, передала ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в заставу належну їй на праві праві власності 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також 18 серпня 1999 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського нотаріального округу Апишковою З. І. було накладено заборону (арешт) відчуження 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 до повного виконання приватним підприємцем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором.

В зв`язку з невиконанням приватним підприємцем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" використав своє право отримати задоволення за рахунок заставленого майна. 14 серпня 2000року заставлене майно було придбано на аукціоні ОСОБА_3 .

В березні 2001року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В травні 2001року позивач ОСОБА_1 подала зустрічний позов про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна на аукціоні.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від18 липня 2001 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 , зустрічний позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано недійсними прилюдні торги та свідоцтво про придбання майна на аукціоні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від квітня 2002 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 липня 2001 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з проханням зняти заборону на належне їй майно, але їй було відмовлено, роз`яснено про зняття заборони в судовому порядку. Позивач вважає, що належним засобом відновлення її порушених прав є скасування заборони (арешт) відчуження 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а тому звернулась до суду. Просила зняти заборону (арешт) відчуження з 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , накладеної приватним нотаріусом Києво- Святошинського нотаріального округу Апишкової Зінаїди Іванівни 18.09.1999 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.02.2021року було відкрито провадження, дана цивільна справа розглядається в порядку загального позовного провадження відповідно до вимог ч.4 ст. 19 ЦПК України. Судом призначено підготовче судове засідання у справі, встановлено строки для подачі заяв по суті справи.

30.03.2021року через канцелярію суду було зареєстровано відповідь приватного нотаріуса Апишкова З.І. на ухвалу Києво-Свтошинського районного суду від 22.02.2021 року, у якій проаналізувавши норми чинного законодавства зазначає, що будучі публічною особою,якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів,які мають юридичне значення і діє неупереджено,тому не може бути відповідачем,згідно позовної заяви позивача. Крім того, нотаріус не отримувала повідомлень банківської установи чи її правонаступника про припинення договору застави, а тому не мала жодних підстав для зняття заборони відчуження. Зазначає,що жодним чином не порушувала прав позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.12.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася.Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася.Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду направила заяву про слухання справи у її відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відповідно дублікату договору дарування укладеного 15.04.1995року між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований), що був посвідчений державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Сподіним І.Л.

18 серпня 1999 року було укладено договір застави між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавця). Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Києво- Святошинського нотаріального округу Апишковою Зінаїдою Іванівною.

Відповідно до умов Договору застави ОСОБА_1 , яка діє як майновий поручитель, в забезпечення зобов`язань приватного підприємця ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору № 60 від 16 серпня 1999 року передає в заставу належний йому на праві власності1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

На заставлене майно18 серпня 1999року приватним нотаріусом Києво- Святошинського нотаріального округу Апишковою Зінаїдою Іванівною було накладено заборону до повного виконання приватним підприємцем ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором № 60 від 16 серпня 1999 року.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса із проханням зняти заборону відчуження з належного ОСОБА_1 нерухомого майна і отримала відповідь, що заборона може бути знята за рішенням суду.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Підстави для припинення застави визначені в статті 28 Закону України 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу».

Застава припиняється:

з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання;

в разі загибелі заставленого майна;

в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно;

в разі примусового продажу заставленого майна;

при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави;

в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Аналогічні положення закріплені в статті 593 Цивільного кодексу України, згідно якої право застави припиняється у разі:

1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві.

Припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до статті 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Безпосередньо процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), а саме: нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

кредитора про погашення позики;

про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою;

про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт;

про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

про відчуження майна, переданого під виплату ренти;

за рішенням суду;

в інших випадках, передбачених законом.

Суд, ухвалюючи рішення, дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач порушив будь- які права та інтереси позивача. На думку суду позивач звернувся до відповідача про зняття арешту як до неналежного, оскільки, нотаріус виконує нотаріальні дії , в тому числі про накладення арешту та про його зняття і не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги також стосується прав та обов`язків інших осіб, які не є учасниками даної справи, а відтак вирішення цієї вимоги є можливим шляхом пред`явлення інших позовних вимог до інших осіб поза межами даного цивільного провадження.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог про те, що наявність арешту майна порушує його право власності на це майно, не ґрунтуються на вимогах ст. 321 ЦК України, не підтверджено належними доказами, а тому позов є необґрунтований та недоведений, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якого суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, та враховує, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 15, 16, 526, 593, 598, 599, 610, 612, 1049, 1054ЦК України, зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п.п. 5, 6 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Києво- Святошинського нотаріального округу Апишкової Зінаїди Іванівни про зняття заборони (арешту) з майна - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Дубас