Провадження № 2/932//21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» про захист прав споживачів, шляхом стягнення депозитного вкладу і процентів, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «Златобанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08.11.2013 року між нею та ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу № 050829 «КЛАСИЧНИЙ» в іноземній валюті.

Відповідно до умов п.1.1. Договору Банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 строком до 06 листопада 2015 року.

На виконання умов договору ОСОБА_1 внесла грошові кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_1 у загальній сумі 131000,00 Євро, що підтверджується відомостями з вкладного (депозитного рахунку), зі строком розміщення депозиту з 08.11.2013 по 06.11.2015 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 8,5 % річних , що на день закінчення строку розміщення депозиту повинно було становити 221 178, 48 Євро.

Відповідно до умов п. 2.1.5 зазначеного договору банк зобов`язувався повернути вкладнику суму вкладу та сплатити проценти, шляхом перерахування на його рахунок, на підставі письмової заяви вкладника, в порядку встановленому чинним законодавством України або шляхом видачі готівки через касу банку.

У зв`язку з віднесенням Постановою правління Національного Банку України від 13.02.2015 №105 ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних банків та запровадженням тимчасової адміністрації банку. 13.05.2015 рішенням виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості здійснити звернення до Банку та отримати грошові кошти, що передбачено п.1.1.Договору банківського вкладу № №050829.

У травні 2019 року позивачу стало відомо про наявність судових рішень, розміщених на офіційному сайті Фонду гарантування та вкладів фізичних осіб, якими скасовано вищевказані рішення, що спонукало ОСОБА_1 10.06.2019 року звернутись до відповідача з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків в порядку визначеному п. 2.1.5. Договору. Станом на 04.07.2019 року відповіді на своє звернення, позивач не отримала, зобов`язання щодо повернення вкладу та сплати процентів з боку відповідача за договором не виконано.

З вищевикладених підстав підготовлено та подано до суду даний позов.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму банківського вкладу в іноземній валюті за договором № 050829 від 08.11.2013 року у розмірі 153178, 48 Євро, яка складається з вкладу - 131000,00 Євро та відсотків 22178, 48 Євро, що на день ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ еквівалентно відповідній сумі у гривні.

Представник відповідача надав пояснення з запереченнями, посилаючись на те, що Постановою Правління НБУ від 13.02.2015 року №105 АТ «Златобанк» було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №30 від 13.02.2015 року в АТ «Златобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Посилаючись на вимоги ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на майно банку, нарахування неустойки, а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами, звернув увагу суду, що позивачу було виплачено 200 тисяч гривень гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми. Кошти, що перевищують гарантовану суму за заявою позивача були включені у четверту чергу задоволення вимог кредиторів, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з?явився, надав заяву про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судове засідання неодноразово відкладалось, суд враховуючи положення ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу.

В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 08.11.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Златобанк» було укладено договір банківського вкладу № 050829 «КЛАСИЧНИЙ» в іноземній валюті, за яким вона здійснила внесок відповідачу на загальну суму 131 000 , 00 Євро, що підтверджується відомостями з вкладного (депозитного рахунку), зі строком розміщення депозиту з 08.11.2013 по 06.11.2015 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 8,5 % річних , що на день закінчення строку розміщення депозиту повинно було становити 221 178, 48 Євро.

Відповідно до умов п.1.1. Договору Банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 строком до 06 листопада 2015 року.

08.11.2013 року Банком на рахунок позивача № НОМЕР_1 було зараховано суму вкладу в розмірі 131 000,00 Євро.

10.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Златобанк» з заявою про видачу суми вкладу та нарахованих відсотків договором банківського вкладу № 050829 від 08.11.2013 року.

Згідно зі ст. 16 ЦК України та ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу, подавши про це позов, підставами якого є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 1 ст. 119 цього ж Кодексу).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підставі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

В ч. 1 ст. 631 ЦК України вказано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

13.02.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк», згідно з яким з 14 лютого 2015 року по 13 травня 2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Таким чином, дійсно зазначене рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 від 13 лютого 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк», було прийнято вже після спливу одного місяця після припинення строку дії депозитного договору.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «Златобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського Валерія Івановича строком на 1 рік з 13.05.2015 року по12.06.2016 року включно.

Постановою від 5 лютого 2019 року у справі № 826/2184/17 Велика Палата Верховного Суду залишила без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, якими: - визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 13 лютого 2015 року № 105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних»; - визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № 30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «ЗЛАТОБАНК»; - визнано протиправною та скасовано постанову Правління НБУ від 12 травня 2015 року № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК»; - визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; - визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 травня 2015 року № 100 «Про внесення змін до рішення виконавчої Дирекції Фонду від 13.05.2015 № 99 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку»; - визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року № 391 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ЗЛАТОБАНК» на два роки до 13 травня 2018 року включно; - зобов`язано НБУ надати Публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» строк, встановлений частиною сьомою статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за винятком використаного строку, який вичерпаний, для проведення дій з фінансового оздоровлення Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» після проведення заходів з його ліквідації.

23.05.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності» від 13.05.2020 № 590-ІХ (далі - Закон № 590-ІХ).

Законом № 590-ІХ, зокрема внесено ряд змін до КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 266-1 КАС України визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення. визначеного частиною першою цієї статті, або окремих його положень:

не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього байку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення.

Згідно з частиною 10 ст. 266-1 КАС України суд не може прийняти будь-яке інше рішення, що може мати наслідком зупинення/припинення розпочатої процедури виведення неплатоспроможного байку з ринку та/або ліквідації банку".

Відповідно до частин 2, 3 розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 590-ІХ «2. Законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб:

1) здійснити (продовжити) процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідацію банків відповідно до Закону України "Про систему гарантуванням вкладів фізичних осіб», підстави (індивідуальні акти) для початку тимчасової адміністрації, ліквідації яких було визнано протиправними (незаконними) та скасовано до дня набрання чинності цим Законом;»

Відповідно до частини 5 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 590-ІХ , якими внесені зміни до ЦПК України судові провадження, розпочаті до набрання чинності цим Законом, у яких на день набрання чинності цим Законом ие ухвалено остаточне рішення, вирішуються, розглядаються або переглядаються з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 320 від 11 лютого 2020 року відповідно, до якого уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Златобанк» з 12 лютого 2020 року призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Караченцева Артема Юрійовича, якому делеговані повноваження ліквідатора АТ «Златобанк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 52-1 та 53 Закону.

З метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією АТ «Златобанк», передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1483 від 10 серпня 2020 року «Про продовження процедури виведення АТ «Златобанк» з ринку і призначення уповноваженої особи».

Відповідно до зазначеного рішення продовжено процедуру виведення АТ «Златобанк» з ринку шляхом виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, в силу чинного законодавства України та відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» продовжується виведення АТ «Златобанк» з ринку фінансових послуг.

Відтак, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація/запроваджена ліквідація, своїх зобов`язань перед його вкладниками /кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а сам Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.Відповідно до порядку виплати Фондом відшкодування за вкладами, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частною 5 статті Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

2-1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами;

6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.

При цьому, запровадження у банку процедури ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлює стягнення з банку, який в ліквідації, коштів у будь-який інший спосіб, аніж це перебачено статтями 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 вказаного Закону наступним чином:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Таким чином, отримання коштів вкладниками понад гарантовану суму (200 тисяч гривень) здійснюється в порядку черговості за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, визначеній статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку визначені ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так згідно п. 3 ч. 1 ст. 48 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16 «...Згідно з системним аналізом норм пункту 6 статті 2, пункту 16 статті 2, підпунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації та/або запровадження процедури ліквідації, вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються. При цьому кошти за вкладами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку, виплачуються в межах граничної суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» процедурою...».

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються не виплати гарантованої державою суми відшкодування за вкладом, а саме стягнення з відповідача суми депозитного вкладу та відсотків за депозитним договором. Такі позовні вимоги зумовлені, на думку позивачки, виконанням банком зобов`язань за договором банківського вкладу.

Отже, право позивача на виплату коштів, сума яких перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом виникає на підставі реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, які задовольняються з урахуванням черговості, встановленої статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем, ПАТ «Златобанк», не порушені права ОСОБА_1 на одержання грошових коштів у сумі 131 000,00 Євро та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 22178,48 Євро за договором банківського вкладу №050829, оскільки повернення такого банківського вкладу здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб після проведення встановленої процедури під час ліквідації банку. При цьому, стягнення на користь вкладника його вкладу в обхід встановленої процедури та черговості задоволення вимог кредиторів банківської установи, що ліквідується, суперечить меті функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб. Суд зазначає, що в межах заявленого спору вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не заявлялись.

За вищевикладених мотивів суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» про захист прав споживачів, шляхом стягнення депозитного вкладу і процентів - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол