Справа № 183/1736/21
№ 2/183/824/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участі секретаря судового засідання Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майна, в порядку спадкування за заповітом,

за участю позивача ОСОБА_3 ,

представника позивача ОСОБА_4 , -

встановив:

18 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в якому просив суд:

- встановити факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1984 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно та безперервно проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,220 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовано на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,220 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 015421 виданого Вільненською сільською радою27 грудня 2001 року, на підставі рішення 23 сесії XXIII скликання Вільненської сільської ради народних депутатів № 2-23/ XXIII від 20.12.2001 року

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, який 10.09.2007 року було посвідчено секретарем виконкому Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстраційним № 169.

Позивач зазначає, що відповідно до визначених ст. 1270 ЦК України строків, він звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене спадкове майно.

Проте, листом від 23.12.2020 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те що на день смерті разом зі спадкоємцем була зареєстрована її донька ОСОБА_2 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Оскільки із представлених документів визначити вартість обов`язкової частки у спадщині не можливо, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку видане бути не може.

Однак позивач наполягає, що наявні в нотаріальній конторі відомості не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки спадкодавець хоча і була зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_2 , однак не проживала з нею, тому не набула права на обов`язкову частку у спадщині, не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому на думку позивача, не набула прав спадкоємця в порядку, визначеному законом.

Таким чином, позивач просить в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення та визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрите загальне позовне провадження у справі /а.с. 16/.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.33/.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, проте була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома /а.с.31/.

Представник відповідача Губиниської селищної ради у своїй заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі, а позовні вимоги по даній справі вирішити на розсуд суду /а.с.20/.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 /а.с.38/.

Після смерті ОСОБА_5 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 13/2013, зареєстровану у спадковому реєстрі за №5405881, матеріали якої свідчать про таке.

10 січня 2013 року ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , подавши до нотаріуса відповідну заяву /а.с.38/.

За даними Спадкового реєстру державним нотаріусом виявлено наявність заповіту від імені ОСОБА_5 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 10.09.2007 року за р.№169, у зв`язку з чим було направлено лист ОСОБА_2 , як спадкоємцю за законом. Листом, ОСОБА_2 доведено до відома, що ОСОБА_5 залишила заповіт на ім`я іншого спадкоємця та попереджено, що в разі не надання нотаріальній конторі документів, що підтверджують факт родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем за закону, свідоцтво про право власності на спадщину буде видано спадкоємцю за заповітом /а.с.44/.

Відповідно до змісту вказаного заповіту, ОСОБА_5 заповіла земельну ділянку площею 4,220 га, яка розташовано на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.42/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 12.11.2001 року. Проте, фактично з 1984 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , постійно і безперервно проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 12/, що підтверджується відповідним актом, складеним за участю сусідів та посвідченого депутатом Губиниської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Зазначені обставини в судовому засіданні також підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Подані докази у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач по справі ОСОБА_2 разом з спадкодавцем ОСОБА_5 на момент смерті не проживала.

Разом з тим, матеріали спадкової справи також містять відомості про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється дочкою ОСОБА_5 (а.с. 45), та на момент її смерті набула право на обов`язкову частку у спадщині, що встановлено у ч.1 ст. 1241 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.cт. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавцем і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1269-1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом, маючи право на обов`язкову частку у спадщині, будучи зареєстрованою зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, будучи обізнаною про наявність заведеної спадкової справи та будучи обізнаною про своє право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала.

Протягом розгляду справи в суді ОСОБА_2 , будучи обізнаною про свої права та обов`язки, також належним чином не вчинила дій, направлених на захист своїй прав, а тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 є такою, що не прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її матері.

Правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 врегульовані наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А згідно вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання за позивачем право власності на земельну ділянку площею 4,220 га, що розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , - задовольнити.

В частині встановлення факту, що має юридичне значення, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог, з наступних підстав.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне.

Аналізуючи викладене, суд не знаходить підстав для встановлення факту, на якому наполягає позивач, оскільки факт проживання ОСОБА_5 не за адресою місця реєстрації на момент смерті, не породжує настання юридичних наслідків, від яких залежить виникнення прав позивача на спадкове майно за заповітом.

Крім того, встановлені обставини щодо не вчинення спадкоємцем за законом, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дій, направлених на прийняття спадщини, а так само, не вчинення нею процесуальних дій, пов`язаних із захистом своїй прав на обов`язкову частку у спадщині, дають суду переконливі підстави вважати, що ОСОБА_2 втратила своє право на спадкування, не залежно від того, що на момент смерті вона була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку (пай № 1176) площею 4,220 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовано на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 89, 259,263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майна, в порядку спадкування за заповітом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку (пай 1176) площею 4,220 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковский район, вул.Шевченко, 16, .

Суддя Сорока О.В.