Справа № 500/1841/15-ц
Провадження № 2-з/946/68/22
УХВАЛА

09 листопада 2022 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи №500/1841/15 за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Одесатурист»

до

ОСОБА_1 ,

товариства з обмеженою відповідальністю «Дунай плюс»,

третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору

приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марії Дмитрівни,

приватного підприємства «Ізмаїл Дунай-Холдинг»

про

визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просить у забезпечення позову накласти арешт на 13/600 часток об`єкту нерухомого майна - готельного комплексу по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2010 року.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу 13/600 часток об`єкту нерухомого майна - готельного комплексу по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2010 року.

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Роз`ясненнями п.4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Роз`ясненнями п.16 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам. У зв`язку з цим суд чи суддя повинні роз`яснити позивачеві, який просить забезпечити позов, наслідки можливого завдання відповідачеві збитків і за наявності для цього відповідних підстав вимагати застави.

Долучена до матеріалів справи документація підтверджує наявність майна, щодо якого заявлені вимоги.

Разом із тим, долученою до матеріалів заяви про забезпечення позову інформацією з Єдиного реєстру боржників, визначено, що станом на 09 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_1 включена до Єдиного реєстру боржників на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду (виконавче провадження № 70065430).

Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі Судова влада України та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року по справі № 420/20138/21, яке було залишено без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року, з ОСОБА_1 стягнуто на бюджетні рахунки суми у розмірі: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості - 19487,37 грн. та з земельного податку з фізичних осіб - 317934,81 грн.

Зважаючи на розмір стягнутої з ОСОБА_1 суми є підстава вважати, що існує реальна загроза продажу Державною виконавчою службою через прилюдні торги 13/600 частин об`єкту нерухомого майна - готельного комплексу по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що справа знаходиться у провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з 01 квітня 2015 року та рішення по суті спору не прийнято, є безумовно визначеною обставина про те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. В разі продажу майна, право власності на яке оспорюються, можуть бути порушені матеріально-правові інтереси позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

З урахуванням вказаного позов відповідно до вимог ст. 150 ч.1 п.1,2 ЦПК України забезпечується діями, що вказані представником позивача.

Відповідно до вимог ст. 157 ч.1 ЦПК України ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 259-260 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

У забезпечення позову накласти арешт на 13/600 часток об`єкту нерухомого майна - готельного комплексу по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2010 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Жигулін