справа № 489/6691/21 провадження №2/489/583/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Смєрдової К.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю

встановив:

У квітні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини, як матері, з якою проживає дитина-інвалід, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500,00 грн. щомісячно протягом всього строку інвалідності дитини.

Як на підставу позовних вимог вказала, що сторони мають спільних дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спір про розірвання шлюбу між сторонами знаходиться на розгляді в Ленінському районному суді міста Миколаєва. Після припинення спільного проживання подружжя діти проживають разом з матір`ю.

ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом з дитинства з діагнозом ранній дитячий аутизм зі зниженням пізнавальних здібностей. Факт потреби дитини в постійному нагляді підтверджується довідкою дитячого лікаря-психіатра від 04.10.2021.

Позивач не працює, оскільки опікується дитиною-інвалідом, що вимагає перебування з донькою, а тому потребує утримання від відповідача, який є працездатною, фізично здоровою особою, у зв`язку із чим має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу.

У відзиві на позов від 11.11.2021 відповідач позовні вимоги не визнав та просить відмовити в їх задоволенні. Вказав, що після розірвання шлюбу між ним та позивачем не вирішувалося питання щодо місця проживання дітей. Більш того, сім`я розпалася з вини позивача, яка чинить йому перешкоди у свідкуванні з дітьми та налаштовує їх проти нього. На сьогоднішній час з нього стягуються аліменти в розмірі 50 % його доходу згідно судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.05.2021 по справі № 489/2752/21, виконавче провадження по якому відкрито 19.07.2021 Інгульським ВДВС у м.Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Тому, відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» з його заробітної плати відраховуються аліменти в максимальному дозволеному розмірі.

Крім того, він проживає в будинку своїх батьків, які є пенсіонерами та одноособово несе витрати по комунальним послугам, а також здійснює інші побутові витрати, необхідні для нормального життєзабезпечення. Тому, якщо окрім аліментів, які стягуються на утримання дітей, з нього буть стягнуті кошти на утримання позивача то в нього не залишаться кошти для існування. Також позивач проживає з чоловіком, який, як йому відомо, повністю забезпечує її. Крім того вона отримує державну соціальну допомогу.

Крім того, однією із обов`язкових умов визначених статтею 88 СК України є те, що дитина з інвалідністю не може обходитися без постійного стороннього догляду. Проте, як йому відомо, їхня донька ОСОБА_8 не потребує постійного такого догляду. Вона сам їздить до школи та іноді залишається доглядати за меншою дитиною.

Посилаючись на наведені обставини, відповідач вважає відсутніми підстави для стягнення з нього коштів на утримання позивача.

Також не погоджується з розміром витрат понесених позивачем на правову допомогу, оскільки вказаний у позові орієнтовний розмір витрат є необґрунтованим.

Позивач 23.11.2021 надала відповідь на відзив в якому вказала на безпідставність доводів відповідача та просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 12.10.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 17.11.2021 здійснено перехід в спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони є батьками трьох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Факт народження ОСОБА_9 позивач підтвердила Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» від 14.01.2021 № 08 діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно медичного висновку № 18 на дитину-інваліда до 18 років ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на захворювання (патологічний стан): ранній дитячий аутизм зі зниженням пізнавальних здібностей. Висновок дійний до 23.05.2026.

Відповідно до довідки лікаря Миколаївського обласного центру психічного здоров`я від 04.10.2021 ОСОБА_5 , 2008 року народження, знаходиться на обліку в КНП «МОЦПЗ» МОР та являється інвалідом з дитинства та потребує постійного нагляду та допомоги матері.

Згідно постанови ЛКК КНП ММР «ЦПМСД № 1» від 08.06.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз F84, F70, F80, СМУД, дитина з інвалідністю і за станом здоров`я рекомендована індивідуальна форма навчання на 2021 2022 навчальний рік.

Копія індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда ОСОБА_5 , 2008 року народження, позивач додала до позову.

Із відповіді Комунального закладу «Миколаївська спеціальна школа № 2» від 19.11.2021 № 243/01.01-08, наданої на ім`я ОСОБА_2 , слідує, що ОСОБА_5 навчається у Миколаївській спеціальній школі № 2 з 2015 року за індивідуальною формою навчання згідно медичних показань. У 2020 2021 навчальному році дівчина за висновком медико-психологічної комісії навчалася у 6 класі за індивідуальною програмою 2 дні на тиждень вівторок та четвер. У 2021-2022 продовжує займатися за індивідуальною формою 3 дні на тиждень понеділок, вівторок та середу. Весь час навчання дитини в закладі усі питання пов`язані з проходженням комісії, консультаціями зі спеціалістами (логопед, психолог, дефектолог, ортодонт, тощо) вирішувала мати дитини ОСОБА_4 . За домовленістю з матір`ю, яка сама виховує трьох дітей та має малолітню дитину, вона проводжає дитину до маршрутки, а зустрічає її на зупинці вул. Антонюка та супроводжує до школи вчитель ОСОБА_10 після занять супроводжують дитину до зупинки вчителі, що мають з ОСОБА_8 останній урок. Після посадки дитини на маршрутне таксі вчителі телефонують матері, й вона зустрічає дівчинку на зуп. Молодогвардійська.

Також вказано, що за весь час навчання дитини у закладі ні педагоги, ні адміністрація жодного разу не бачили в школі батька дівчинка.

Наведені обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка працює вчителем в закладі та займається дитиною сторін тривалий час.

Свідок також пояснила, що дитина дійсно потребує постійної допомоги і контролю, а при сторонніх людях почуває себе некомфортно.

Відповіддю ГУ ДПС у Миколаївській області від 04.02.2022 № 3931/6/14-29-12-01-03 підтверджується, що єдиним джерелом доходів позивача ОСОБА_4 є отримання державної соціальної допомоги місячний розмір якої коливається від 4657,70 грн. до 6053,34 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої, другої статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у одного із подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю права на утримання, незалежно від того, чи вона (він) працює та незалежно від її (його) матеріального становища.

Отже, матеріалами справи достеменно встановлено, що донька сторін є дитиною із інвалідністю і потребує постійного стороннього догляду, відтак позивач, з якою проживає донька, має право на стягнення аліментів у порядку, визначеному статтею 88 СК України. При цьому, для отримання такого утримання матеріальне становище позивача не має значення.

При стягненні коштів на утримання дружини з якою проживає дитина з інвалідністю обов`язковому підлягає з`ясуванню можливість надавати матеріальну допомогу другим з подружжя.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідач є працездатною особою та працює інженеромелектриком 1 категорії на ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» і на момент звернення позивача до суду згідно довідки підприємства від 08.11.2021 його нарахована заробітна плата за вересень-жовтень 2021 року склала 42829,66 грн. та сплачені аліменти за цей період 18544,42 грн.

Згідно довідки ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 14.10.2022, наданої позивачем в судовому засіданні 18.10.2022, його нарахована заробітна плата за квітень вересень 2022 року склала 16031,59 грн., а сплачені аліменти 0,00 грн.

Розрахунковим листом відповідач підтвердив, що за вересень 2022 року йому нараховано 19397,74 грн., з яких борг підприємства складає 17123,56 грн.

Затримка з виплати заробітної плати, як встановлено судом з пояснень представника відповідача, пов`язана з військовою агресією Російської Федерації проти України та постійними обстрілами м. Миколаєва, в т. ч. і підприємства, внаслідок чого підприємство позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність.

Суд вважає, що зменшення доходу відповідача та запровадження на його підприємстві простою, що носить тимчасовий характер, не є підставою для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки через постійний догляд за дитиною з інвалідністю позивач, на відміну від відповідача, обмежена в можливостях повноцінного розпорядження своїм життям, звичками тощо. Крім того, відповідач не позбавлений можливості на отримання додаткового заробітку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наявних у дій доказів суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, яка самостійно опікується дитиною з інвалідністю.

Між тим, з огляду на дохід відповідача, тимчасові складнощі на підприємстві де він працює, що вплинуло на розмір отриманого ним доходу, а також розмір стягнутих аліментів на неповнолітніх дітей, суд вважає достатнім розміром стягнення на користь позивача утримання в розмірі 1600,00 грн.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову так як з його заробітної плати вже стягуються 50 відсотків на погашення аліментів на дітей, присуджених судовим наказом Ленінського районного суд міста Миколаєва від 18.05.2021 по справі № 489/2752/21, що відповідно до статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» є максимальним розміром стягнення із заробітної плати, суд відхиляє так як стягнення аліментів на дітей не перешкоджає позивачу звернутися до суду із позовом про стягнення коштів на своє утримання в порядку статті 88 СК України.

Крім того, встановлені статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження стосуються лише порядку виконання рішення, в тому числі за декількома виконавчими листами.

Інші доводи відповідача, зокрема про оплату ним комунальних послуг та несення інших витрат на побутові потреби, не є підставою для звільнення його від сплати коштів на утримання дружини. Крім того, як встановлено судом, відповідач проживає в батьків, які з його слів є пенсіонерами, а відтак отримують пенсію у визначеному законом розмірі.

Покази свідка відповідача ОСОБА_11 щодо характеристики дитини та її поведінки в побуті, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами.

Так як позов задоволено частково, а при зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам (64%).

Щодо витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу то розподіл таких витрат судом не здійснюється, оскільки позивач навела в позові лише орієнтовний розрахунок таких витрат без надання будь-яких доказів фактичного їх несення.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , з якою проживає дитина з інвалідністю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1600,00 грн. щомісячно, прочинаючи з 07.10.2021 і протягом всього часу проживання ОСОБА_4 з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 581,12 грн. (п`ятсот вісімдесят одна гривня 12 коп.).

У іншій частині вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 18.10.2022.

Суддя І.В.Коваленко