РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/2331/19

Провадження № 22-ц/4815/1107/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року (постановлену у складі судді Кушнір Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Олександрійської сільської ради Рівненського районну Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Олександрійської сільської ради Рівненського районну Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що позивачі не з`явилися в судові засідання, зокрема, 01 червня 2022 року та 15 червня 2022 року, клопотань про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оскаржили її в апеляційному порядку.

У поданих апеляційних скаргах зазначають, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки у суду були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду через повторну неявку сторони позивачів, які не з`явилися у судове засідання з об`єктивних причин. Вважають, що таке процесуальне рішення свідчить про упередженість суду та порушення норм процесуального права щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з травня 2019 року у провадженні Рівненського районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Олександрійської сільської ради Рівненського районну Рівненської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Судові засідання призначалися, зокрема, в період воєнного стану на 01 червня 2022 року та 15 червня 2022 року, в які позивачі не з`явилася.

Пункт 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду, який не повідомив суд про причини неявки.

Колегія суддів критично ставиться до висновку місцевого суду щодо залишення позовної заяви без розгляду з мотивів повторної неявки сторони позивачів, оскільки судом першої інстанції не враховані рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану в Україні. Залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача у судове засідання, в умовах війни, є проявом надмірного формалізму та порушенням права на доступ до правосуддя.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачам можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2022 року скасувати.

Справу направити до Рівненського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.