Справа № 128/507/22
Провадження № 22-ц/801/1546/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року в справі № 128/507/22 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ТОВ «Вінекс» ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року без матеріалів вказаної судової справи № 128/507/22 з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2022 року, справа розподілена колегії суддів у складі: суддя-доповідач (головуючий) Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Стадник М. В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав, визначених статтею 36 ЦПК України, заявив судді Войтку Ю. Б. відвід.

На вимогу суду апеляційної інстанції з Вінницького районного суду Вінницької області 05 серпня 2022 року надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 серпня 2022 року відвід, заявлений ОСОБА_1 , судді Войтку Ю. Б. визнано необґрунтованим. Вирішення питання про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Войтка Ю. Б. у вказаній справі відмовлено.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

23 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Вінницької районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ТОВ «Вінекс» ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

08 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для надання доказу про сплату судового збору в розмірі 496,20 грн або доказів, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору, та роз`яснено, що у разі невиконання вимог суду щодо вказаних недоліків його апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявнику з тих підстав, що ОСОБА_1 не усунув недоліків поданої апеляційної скарги.

23 травня 2022 року ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року, яку Вінницький апеляційний суд залишив без руху згідно з ухвалою від 26 травня 2022 року, з тими ж недоліками на які вже вказував апеляційний суд в ухвалі суду від 13 квітня 2022 року про залишення апеляційної скарги без руху. Крім того, скаржником не порушувалось питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та не наведено жодної обставини про причини, які б вказували на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження. Ухвалою апеляційного суду 05 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року у вказаній справі визнано неподаною та повернуто цій особі, оскільки вимоги ухвали суду від 26 травня 2022 року скаржником не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

18 липня 2022 року ОСОБА_1 втретє подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року, яку згідно з ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, повернуто скаржнику на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України

01 серпня 2022 року ОСОБА_1 вже вчетверте подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року, датовану 18.07.2022, яка містить такі ж самі недоліки, на які йому вже вказував Вінницький апеляційний суд в ухвалах суду від 13 квітня 2022 року та від 26 травня 2022 року, та не усунення яких і було підставою для визнання його апеляційних скарг неподаними та повернення їх скаржнику, а саме: скаржником не надано доказів про сплату судового збору в оригіналі платіжного документа, а також доказів в підтвердження обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору. Крім того, скаржник не порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не наводить жодної обставини про причини, які б вказували на поважність пропуску строку на апеляційне оскарження.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою ЄСПЛ у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (§ 25 рішення ЄСПЛ у справі «Delcourt v. Belgium» від 17 січня 1970 року та § 65 рішення ЄСПЛ у справі «Hoffmann v. Germany» від 11 жовтня 2001 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає, у першу чергу, те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень ЄСПЛ закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у рішенні у справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року, заява № 32671/02, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

Таким чином, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За частиною третьою статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У частинах третій - четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вчетверте подав апеляційну скаргу яка містить такі ж самі недоліки, на які йому вже вказував Вінницький апеляційний суд в ухвалах від 13 квітня 2022 року та від 26 травня 2022 року повертаючи його апеляційні скарги.

Крім того, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 липня 2022 року визнано дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернуто його апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року.

Отже, враховуючи конкретні обставини апеляційний суд дійшов висновку про визнання таких дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та повернення йому апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року.

Керуючись статтями 44, 260, 357 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 24 березня 2022 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник