Справа № 159/3773/22
Провадження № 2/159/1178/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Панечко К.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно за законом -,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивача ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис про смерть та Виконавчим комітетом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області 26 березня 2014 року видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки померлого, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як стверджує позивач, вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище будинок звернулася до нотаріуса, на що отримала відповідь про неможливість видачі свідоцтва, у зв`язку з відсутністю в померлого на момент смерті зареєстрованого за ним права власності на житловий будинок.

Таким чином, позивач через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що входить до складу спадщини спадкодавця, не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане нерухоме майно.

Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області у судове засідання не з`явився, просить справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги фактично визнали.

Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з`ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області від 26 березня 2014 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на день смерті.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2 шляхом спільного проживання з останнім на час його смерті.

Відповідно до довідки №742 виданої Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області від 15 серпня 2022 року, згідно з записом в погосподарській книзі Поворської сільської ради №0121 за 2014 рік рахувалося господарство ОСОБА_2 , який постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 і був виписаний у зв`язку зі смертю, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім нього в даному господарстві зареєстровані та проживають з 1966 року його дочка ОСОБА_1 , з 1987 року онука ОСОБА_3 , з 1988 року онука ОСОБА_4 і по даний час.

Згідно з відомостями наданими Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, заповіти від його імені не посвідчувалися.

Позивач ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , зареєстрованим Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області. Відповідно до вказаного свідоцтва батьком позивача є ОСОБА_2 .

07 листопада 1986 року позивачем було укладено шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області від 07 листопада 1986 року та змінено прізвище з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Відповідно до витяга з погосподарської книги №2 за 2014 рік Поворської сільської ради Ковельського району виданої виданого Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області від 15 серпня 2022 року, №743 по особистому рахунку № НОМЕР_5 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і знаходиться в АДРЕСА_1 , рік побудови 1969.

Згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК №952651 від 31.12.2009 земельна ділянка площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , станом на 22 грудня 2021 року, було підготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач ОСОБА_1 , прийняла спадщину в порядку визначеному ЦК України, шляхом спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом, на підставі наданих доказів, а саме досліджених раніше витягу з погосподарської книги № 2 за 2014 рік виданого Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області від 15 серпня 2022 року та довідки № 742 виданої Поворською сільською радою Ковельського району Волинської області від 15 серпня 2022 року встановлено, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадкової маси.

В той же час, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Згідно з листом Ковельської державної нотаріальної контори вих. №958/01-16 від 16 вересня 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

У п. 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.92 №449 (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право позивача на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача ОСОБА_1 , в спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а саме шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 04.11.2022р.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН