Справа № 755/6479/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та репутації, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та репутації.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд:

«1. Визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на засіданнях в Дарницькому районному суді по справі 753/3678/17, а саме:

-Що ОСОБА_1 замовив відносно ОСОБА_2 кримінальне провадження

-Нібито декілька років назад мене та членів моєї родини викрили на крадіжці електроенергії

-За ініціативою Відповідача мій будинок був відключен від електропостачання, про що є відповідні судові рішення.

2. Зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, (після рішення суду) в строк 30 календарних днів за адресою, де мешкає Позивач, а саме: АДРЕСА_1 в присутності ОСОБА_1 та членів його родини шляхом озвучення ОСОБА_2 тексту, що інформація, яку розповсюдила ОСОБА_2 , а саме:

-Що ОСОБА_1 замовив відносно ОСОБА_2 кримінальне провадження

-Нібито декілька років назад ОСОБА_1 викрили на крадіжці електроенергії

-що є відповідні судові рішення, за якими будинок, в якому мешкає ОСОБА_1 26.04.2016 року був відключений від електропостачання.»

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 27 січня 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва був оголошений вирок голові правління садового товариства «Південне» Сухановій Л.О., яким остання була визнана винною у підробці службових документів. Позивач зазначає, що на останніх трьох засіданнях ОСОБА_2 постійно його принижувала та ставила під сумнів його честь, гідність і репутацію. Зазначає, що всі вислови відповідача щодо нього наведені у вироку суду. Позивач вказує на безпідставність тверджень відповідача та її звинувачень позивача щодо замовлення ним кримінального провадження відносно відповідача, викриття позивача в крадіжці електроенергії, яка розуміла безпідставність своїх звинувачень, а також щодо відключення за ініціативою відповідача будинку позивача від електропостачання, про що є відповідні судові рішення. Зазначає, що поширенням неправдивої інформації відповідач створила негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши його честь.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано у Дарницького районного суду міста Києва належним чином завірену копію вироку в кримінальному провадженні (справа №753/3678/17), яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1

ст. 366 КК України.

Відповідачем копія ухвали суду про відкриття провадження з копіями позовної заяви та доданими документами отримані не були, неодноразово направлені документи повернулись до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач не скористалась своїм правом та не направила до суду відзив на позовну заяву.

Приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 березня 2020 року в справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19).

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації є сукупність наступних обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Висновок про те, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є саме сукупність наведених у вказаній Постанові Пленуму обставин, викладено в постанові Верховний Суд від 10 червня 2020 року в справі № 404/3230/16-ц (провадження № 61-47450св18).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п.19 Постанови Пленуму).

Згідно положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом позовної заяви, позивач просить визнати недостовірною та такою, що порушує права позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації, інформацію, розповсюджену відповідачем в судовому засіданні 27 січня 2020 року під час розгляду кримінального провадження, за яким остання була обвинуваченою.

За змістом статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Судом установлено, що в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (справа №753/3678/17).

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що 27 січня 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва було постановлено вирок щодо ОСОБА_2 , який ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року було скасовано.

У мотивувальній частині вироку Дарницького районного суду міста Києва 27 січня

2020 року Дарницьким районним судом міста Києва наведені показання обвинуваченої ОСОБА_2 в судовому засіданні наступного змісту:

«Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_2 винуватість у вчиненому злочині не визнала повністю, суду показала, що в її діях відсутній склад злочину. Членська книжка садівника не є офіційним документом, а являється внутрішнім документом садового товариства «Південне», якою засвідчується факт членства особи у товаристві, вона надає певні права і покладає обов`язки в межах функціонування нашого товариства, наприклад користуватися дорогами, електроенергією. Крім того, ця книжка була видана на підставі рішення засідання правління садового товариства від 28.05.2016 року, яке було проведено відповідно до установленої процедури та було підписано усіма присутніми членами правління. Мінкін Стів приймався до товариства на підставі поданих останнім заяви про прийняття в члени товариства від 25.05.2016 року, заяви Мінкіна Стіва до Київської міської ради про виділення земельної ділянки для ведення садівництва від 24.05.2016 року та витягу з містобудівного кадастру м. Києва (Департамент містобудівництва та архітектури) за

№0015662 від 23.05.2016 року із зазначенням меж та номеру виділеної ділянки, виданого безпосередньо Мінкіну Стіву. Крім того, ОСОБА_2 вказала, що правом перевірки документів щодо права користування земельною ділянкою, ні голова правління, ні члени садового товариства «Південне» не наділені і перевіряти не зобов`язані, для цього є компетентні органи. ОСОБА_2 вказала, що кримінальне провадження порушено відносно неї по замовленню подружжя ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , оскільки вони орендують будинок на території їхнього товариства і не можуть користуватись електроенергією, так як декілька років назад їх викрили на крадіжці електроенергії. Тому за ініціативою ОСОБА_2 вони були відключені від електропостачання, про що є відповідні судові рішення. На підставі цього, сім`я ОСОБА_1 здійснює дискредитації та компрометації відносно неї з метою усунення її від займаної посади та штучно створюють ситуації і конфлікти, за рахунок яких намагаються вирішити свої проблеми. Також, під час досудового розслідування на неї постійно здійснювався тиск слідчим.»

Однак позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що вищевказані показання відповідача, як обвинуваченої, відображені в позовній заяві, порушують особисті немайнові права позивача, тобто або завдають шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, або перешкоджають йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Крім того, в даному випадку мало місце надання показань обвинуваченою у кримінальному провадженні ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , який у цьому ж провадженні допитувався в якості свідка, отже наведена в показаннях обвинуваченої інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення. При цьому, нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки доказів, який не допускає повторної оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та репутації, оскільки наведена у вироці суду та відображена в позовній заяві інформація була повідомлена відповідачем при її допиті в судовому засіданні в якості обвинуваченої, та позивачем не доведено, що такі показання відповідача порушують особисті немайнові права позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 275, 277, 297 ЦК України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про захист честі, гідності та репутації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: