ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/5949/20 провадження № 22-ц/821/141/22 категорія 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ»;

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у складі: головуючого судді Демчика Р.В., дата складання повного тексту не вказано.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаське ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Оскільки, в будинку АДРЕСА_1 з 30.09.2017 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання в будинку АДРЕСА_1 нарахування за послугу здійснювалося згідно п.п.40-49 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому згідно п.21 вищевказаних правил плата в разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Згідно листа-інформації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради №12004-01-10 від 26.06.2020 за адресою по АДРЕСА_3 , зареєстровані: відповідач ОСОБА_1 , з 15.11.2000 року по теперішній час, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.06.2010 року по теперішній час.

Позивач також зазначив, що згідно з ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідач фактично споживаючи послуги не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.

Також, зазначають, що відповідач своєчасно з січня 2013 року не вносив в повному обсязі плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, а також не здійснював внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01 липня 2020 року складає 22 572,13 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 41388074.

На підставі вищевикладеного, просять стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь заборгованість за спожиту теплову енергію, гаряче водопостачання та Внески у розмірі 22572,13 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 12 294,18 грн. та 3% річних у розмірі 2 368,00 грн., а всього 37 234,31 грн. та стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року позов ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з теплопостачання, гарячого водопостачання та Внески у розмірі 22 572,13 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 12 294,18 грн. та 3% річних у розмірі 2 368,0 грн., а всього 37234,31грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач отримує послуги з централізованого опалення та підігріву води, але всупереч вимогам чинного законодавства не здійснює їх оплату, від оплати в повному обсязі ухиляється, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, з відмовою від отримання послуг до позивача не звертався, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в розмірі 22572,13 грн., інфляційна складова боргу в розмірі 12294,18 грн., 3% річних в розмірі 2368,00 грн., а всього 37234,31 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, які суперечать нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні не оцінив докази у сукупності з іншими доказами, не врахував строків позовної давності під час стягнення заборгованості, що свідчить про необ`єктивність та неповноту дослідження всіх обставин справи.

Також із посиланням на положення статей 261, 267 ЦК України вказує, що позивач знав про порушення свого права, однак, звернувся до суду за його захистом після спливу строку позовної давності.

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» подало відзив на апеляційну скаргу та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Оскільки, в будинку АДРЕСА_1 з 30.09.2017 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання в будинку АДРЕСА_1 нарахування за послугу здійснювалося згідно п.п.40-49 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому згідно п.21 вищевказаних правил плата в разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради наданих на запит суду від 11 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 15.11.2000 року.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, посилався на ту обставину, що з відповідачем укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст. 642 ЦК України і отримує послуги з централізованого опалення та підігріву води, проте всупереч вимогам законодавства не здійснює їх оплату в повному обсязі, що спричинило накопиченню боргу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особі, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином, відповідач з 15.11.2000 року є споживачем послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які надаються позивачем у вказану вище квартиру та зобов`язаний в силу положень чинного законодавства здійснювати щомісячні оплати за фактичне користування ними.

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний вносити щомісячну плату за надані послуги згідно встановлених тарифів.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що починаючи з січня 2013 року відповідачем не в повному обсязі оплачувалися послуги за централізоване опалення, гарячого водопостачання та Внески внаслідок чого станом на 01.07.2021 року утворилася заборгованість в сумі 37 234,31 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та Внески у розмірі 22 572,13 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 12 294,18 грн. та 3% річних у розмірі 2 368,0 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». Оскільки, в будинку АДРЕСА_1 з 30.09.2017 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири.

У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання в будинку АДРЕСА_1 нарахування за послугу здійснювалося згідно п.п.40-49 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Лічильник обліку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 відсутній, тому згідно п.21 вищевказаних правил плата в разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути борг за спожиту теплову енергію, посилаючись на лист розрахунок по о/р № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_3 . (а.с. 5-6).

Як вбачається з вказаного розрахунку станом на січень 2013 року вже існував борг по сплаті за спожиту теплову енергію в розмірі 11996,65 грн.

26.01.2020 року відповідач звернувся із листом до ПАТ «Черкаси хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» про надання інформації по нарахуванню за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в кв. АДРЕСА_2 .

09.03.2021 року на вказаний лист надійшла відповідь від ПАТ «Черкаси хімволокно» Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ», де зазначено що у зв`язку з технічними особливостями програми дається лист-розрахунок по о/р НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з 2013 року (а.с. 67).

Отже, з наданого розрахунку неможливо встановити коли почала існувати заборгованість, та яким чином вона нараховувалася. Іншого розрахунку позивач не надав ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про застосування строків позовної давності, яке виклав у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_1 вважає, що позивач, звернувшись до суду у серпні 2020 року про стягнення боргу за період з 01.01.2013 року по 30 червня 2020 року, пропустив строк позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» в межах трирічного строку позовної давності, а саме з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 5-6) за період з серпня 2017 року по червень 2020 року (в межах трирічного строку) позивачем нараховано за оплату послуг 30648,61 грн., а відповідач вказаний період здійснив оплату за дані послуги в розмірі 27845,00 грн., тобто станом на червень 2020 року у відповідач заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ «ПрАТ «Черкаське хімволокно» становить 2803,61 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Твердження апелянта щодо неправомірного нарахування позивачем пені за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у відповідності до положень ЗУ «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року є безпідставними, оскільки юридична природа правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Таким чином, Апеляційний суд здійснивши детальний перерахунок розміру інфляційних втрат встановив, що розмір за зобов`язанням ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» з оплати вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання становить ( 16,83) грн., тобто позивач не поніс інфляційних втрат за вищевказаний період (в межах строку позовної давності заборгованості).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, до стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити три відсотки річних за період з серпня 2017 року по червень 2020 року у розмірі 20,00 грн.

Виходячи з аналізу наведених норм закону, а також встановивши, що відповідач зобов`язання за договором про надання послуг з теплопостачання у належному йому житловому приміщенні виконував неналежним чином, врахувавши те, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що він сплатив заборгованість станом 19 жовтня 2021 року (на момент постановлення рішення суду) чи проводив оплату за надані послуги, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаське ТЕЦ» в межах строку позовної давності заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 серпня 2017 року по 30 червня 2020 року у розмірі 2803,61 грн., 3 % річних у розмірі 20,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При вирішенні спору, суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідача, якими він обґрунтовував свої заперечення проти позову, а також встановлені під час розгляду справи обставини, та дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на червень 2020 року в розмірі 37234,31 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що позовна заява ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволена частково (8 %), тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП«Черкаська ТЕЦ» за подання позовної заяви складає 159,40 грн.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково (92%), а тому з позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2913,90 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (18036, м. Черкаси, пр-т Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_3 , , МФО 354507, Філія Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк») заборгованість за послуги з теплопостачання, гарячого водопостачання та Внески у розмірі 2803,61 грн., 3% річних у розмірі 20,00 грн., а всього 2823,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі 159,40 грн. за подачу позовної заяви.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «ЧеркаськаТЕЦ» () на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 2913, 90 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.В. Нерушак

Л.І. Василенко