РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/12070/21

Провадження № 22-ц/4815/1088/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС",

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 ,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну представника представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" Сечко С.В. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2022 року, ухвалене в складі судді Кучиної Н.Г., у справі № 569/12070/21,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 23 липня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_7 був укладений електронний договір страхування майна (акцент) № DNHENBR - 196 N3LG. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням та користуванням майном - квартирою АДРЕСА_1 .

17 вересня 2019 року відбулась страхова подія, затоплення квартири водою про що комісією у складі представників ТОВ «Рівне Дім Сервіс» 20 вересня 2019 року було складено відповідний акт.

На підставі кошторису відновлювального ремонту від 15 жовтня 2019 року, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ARX2506133 від 15.10.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатило на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2022 року у позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Звертає увагу суду на прикінцеві положення договору страхування майна (акцент) № DNHENBR - 196 N3LG відповідно до якого договір складається з оферти та цього акценту. Даний договір складено в електронній формі та підписано електронними цифровими підписами шляхом направлення страховиком або його страховим агентом одноразового ідентифікатора (паролю) на засіб мобільного зв`язку страхувальника та введення такого паролю в програмні комплекси страховика або його страхового агента.

Вказує, що підписання цього договору страхувальником означає повне і беззастережне прийняття умов цього договору та згоду страхувальника зі всіма умовами без виключення і доповненнями в оферті № 142 від 10.11.2017 року.

Покликається на п. 7.2 договору та зазначає, що після сплати першої частини страхового платежу у розмірі 20 грн, договір страхування набув чинності у зв`язку з чим страхова компанія сплатила на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування у розмірі 20000 грн.

Зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку, що позивачем не надані електронні докази, тоді як фактично останнім надані оригінали запитуваних судом документів підписаних електронним підписом.

Відзив до апеляційного суду не подано.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення не відповідає.

Установлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та розташована над квартирою АДРЕСА_3 .

23 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (змінено найменування Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС") та ОСОБА_7 був укладений електронний договір страхування майна (акцент) № DNHENBR - 196 N3LG, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із застрахованим майном - квартири АДРЕСА_4 .

17 вересня 2019 року із застрахованим майном відбулася страхова подія, а саме квартира АДРЕСА_1 була затоплена водою.

Згідно страхового акту № ARX2506133 від 15.10.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» сплатило на користь ОСОБА_7 суму страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» визначено поняття страхового ризику та страхового випадку. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Регрес це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 20000 грн., як фактично понесені збитки внаслідок виплати страхового відшкодування на виконання умов Договору добровільного страхування майна № DNHENBR - 196 N3LG від 23 липня 2019 року, що визначені у страховому акті № ARX2506133 від 15.10.2019 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року у справі № 569/19616/19 за позовом ОСОБА_8 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири, встановлено, що затоплення квартири ОСОБА_8 відбулося з вини ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Будь-яких доказів про відсутність вини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у затопленні квартири матеріали справи не містять.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Зі змісту ст.ст. 317, 319, 322 ЦК України слідує, що власність зобов`язує та власник несе відповідальність за майно, що йому належить.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати.

Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідачами не надано суду доказів, що електронний договір страхування № DNHENBR - 196 N3LG від 23 липня 2019 року визнано недійсним або є неукладеним.

За наведеного, позовні вимоги обґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, внаслідок неправильно наданої оцінки наявним в матеріалах справи доказам та неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" Сечко С.В. задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2022 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" суму сплачено страхового відшкодування в розмірі 20000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" судовий збір по 567,50 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2022 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.