Номер провадження 2/754/2524/22
Справа №754/4516/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2022 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.,

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Жовтун О.В., Халимон С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилась цивільна справа № 754/2837/19 за його позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка ухвалою суду від 05.03.2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Також в провадженні Деснянського районного суду м.Києва знаходилась цивільна справа № 754/155/20 за його позовною заявою до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди, яка ухвалою суду від 07.04.2020 року була залишена без розгляду за його заявою. Предметом даних позовних заяв було оскарження суми, нарахованої до сплати за спожиту електроенергію.

Як зазначає позивач, у відповідачів були наявні копії ухвал суду про прийняття позовних заяв про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди до розгляду. Проте, в порушення п.п.7.5, 7.11 ПРРЕЕ 10.02.2020 року було припинено подачу електроенергії до його квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Такими протиправними діями відповідачів йому було завдано матеріальну шкоду, яка складається з необґрунтованого нарахування суми за спожиту електроенергію в загальному розмірі 5487,53 грн., а також оплати за відновлення електропостачання в сумі 151,27 грн., а всього 5638,80 грн. Крім того, протиправними діями відповідачів його моральному здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що кілька днів він, інвалід війни, учасник бойових дій, був вимушений прожити в умовах, коли його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів ним зазнано моральних втрат, які призвели до позбавлення його можливостей реалізації своїх звичок та бажань, які він міг би реалізувати, не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг та судового позову. Розмір завданої моральної шкоди він оцінює у розмірі 500 000,00 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідачів на свою користь 500 000,00 грн. в якості компенсації за нанесену йому моральну шкоду та 5638,80 грн. в якості компенсації за нанесену матеріальну шкоду, а всього 505 638,80 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 15.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.06.2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» Ткач І.М. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству. Так, представник відповідача зазначає про те, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушило права та інтереси споживача. Припинення постачання електричної енергії сталось виключно через порушення позивачем вимог ПРРЕЕ та несвоєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Представник відповідача заперечила порушення відповідачем п.7.5 ПРРЕЕ, вказавши, що 19.12.2019 року було направлено попередження про припинення постачання електроенергії, яке 21.12.2019 року було вручено. Також, про наявність та причини виникнення заборгованості, а також про направлене попередження відповідач повідомив позивача листом від 14.01.2020 року № 25/4/12/М-1096. У зв`язку з тим, що у вказаний у попередженні про відключення строк заборгованість не була оплачена, електропостачання 10.02.2020 року було припинено. Після оплати заборгованості та витрат на повторне підключення електроустановки 12.02.2020 року було відновлено електроживлення електроустановки споживача. Щодо посилань позивача на порушення п.7.11 ПРРЕЕ, то представник відповідача зауважила, що відповідно до вказаного пункту наявна чітка вимога щодо того, яким чином має подаватись така ухвала. Споживач має до моменту відключення надати ухвалу про відкриття провадження. Тобто, єдина підстава, передбачена ПРРЕЕ для не здійснення припинення є надання виключно особисто споживачем ухвали, а не наявність будь-якої справи як такої. В той же час, позивач до відповідача з цього приводу не звертався, ухвалу про відкриття провадження не надавав, а тому аргументи, що відповідач знав про наявність судового спору і не мав права припиняти постачання електричної енергії є таким, що суперечить вимогам ПРРЕЕ.

Представник відповідача заперечила і щодо стягнення матеріальної шкоди, вказуючи на правомірність дій відповідача. Крім того, на її думку, позивачем не доведена наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяною йому шкодою, а також не надано жодних доводів правомірності майнових вимог позивача, а тому його позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та неправомірними в зв`язку із недоведеністю їх позивачем та не підлягають задоволенню, а також необґрунтованою є і вимога про відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

13.07.2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» Халимона С.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача не визнає позовні вимоги повністю та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», здійснивши відключення від електроживлення помешкання позивача за зверненням ТОВ «Київські Енергетичні Послуги», діяв відповідно до вимог чинного законодавства у сфері електроенергетики та не порушував права позивача, як споживача електричної енергії, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позову.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача звернув увагу на те, що п.7.11 ПРРЕЕ стосується виключно судових спорів щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами. При цьому позов ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у справі № 754/2837/19 про захист прав споживачів обґрунтованим порушеннями з боку відповідача як оператора системи розподілу, а не споживача. Крім того, даний пункт ПРРЕЕ покладає саме на споживача обов`язок надання відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду до моменту відключення. У той же час, відповідні ухвали про відкриття провадження у справі 3 754/2837/19 та у справі № 754/155/20 позивач відповідачу взагалі не направляв, тим самим позивач не виконав умови п.7.11 ПРРЕЕ. Таким чином, припинення постачання електричної енергії, що мало місце 10.02.2020 року, є таким, що не суперечить вимогам п.7.11 ПРРЕЕ.

Представник відповідача зазначив і про те, що сума, яку зазначає позивач як матеріальні збитки, є виключно вартістю спожитої електричної енергії. Крім того, позивачем не доведена наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяння позивачу шкоди, а також сам факт заподіяння шкоди, в зв`язку з чим позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними та неправомірними і не підлягають задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то представник відповідача зауважив на те, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.ст.714, 1209, 1211-1 ЦК України, ЗУ «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ, які не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачу електричної енергії.

Посилаючись на викладене, представник відповідача вважає, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» діяло відповідно до вимог чинного законодавства, а припинення постачання електричної енергії сталося виключно через несвоєчасну оплату за спожиту електричну енергію. Позивачем жодним чином не доведено порушення відповідачем його законних прав та/або інтересів, позовні вимоги є безпідставними та неправомірними в зв`язку із недоведеністю їх позивачем, а тому представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення.

Представники відповідачів Кирилов М.С. та Жовтун О.В. в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав та мотивів, викладених у відзивах на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ., та за даною адресою відкрито особовий рахунок побутового споживача електроенергії № НОМЕР_1 .

З 01.01.2019 року відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» енергопослуги побутовим споживачам у м.Києві надають ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» (оператор системи розподілу) та ТОВ (компанія-постачальник).

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відносини, пов`язані з постачанням електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.627 ЦК України, з урахуванням положень ст.6 цього Кодексу сторони, є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно ч.4 ст.63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Також, відповідно до ч.4 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії», оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Частинами 2, 3 ст.58 цього Закону передбачено, що побутові споживачі та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг відповідно до цього Закону. Споживач з-поміж іншого зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів, «Про захист економічної конкуренції», іншими нормативно-правовими актами.

Взаємовідносини між побутовим споживачем електричної енергії та енергопостачальною організацією також регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312.

Згідно пп. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно п. 4.10, п. 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно п.п.1,2,8 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства.

Судом встановлено фактичне споживання відповідних обсягів електричної енергії та наявність відкритого на його ім`я особового рахунку, а також сплата за спожиту електричну енергію, що свідчить про його приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Даний факт також підтверджено сторонами під час судового розгляду.

З матеріалів справи також вбачається наявність у споживача ОСОБА_1 заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, в зв`язку з чим йому було припинено постачання електроенергії, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи.

Згідно з абзацом 4 п. 7.11. цих Правил, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2019 року на адресу позивача було направлено попередження, яке було вручене 21.12.2019 року. Відтак, відповідачами доведено дотримання ними п.7.5 ПРРЕЕ при відключенні позивача від електропостачання, а тому суд відхиляє твердження позивача в цій частині.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався і на порушення відповідачами п.7.11 ПРРЕЕ, а саме здійснення відключення в період розгляду судом цивільних справ № 754/2837/19 за його позовом до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, № 754/155/20 за його позовною заявою до ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» про захист прав споживача, відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що вказані твердження не дають підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано до позовної заяви ані вищевказаних позовів, ані ухвал про відкриття провадження. Крім того, вказаним пунктом визначено, що відключення не здійснюється на період розгляду судом спірних питань щодо порушення саме споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами. В той же час, з посилань позивача вбачається, що саме ним ініційовано судові спори з підстав порушень, на його думку, відповідачами його прав як споживача.

Крім того, позивачем не дотримано вимог цього пункту, а саме не надано відповідачам ухвал про відкриття провадження у вказаних справах до відключення енергопостачання і після нього та не надано суду відповідних доказів про це.

Таким чином, доводи позивача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами під час судового розгляду.

Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно загальних правил визначенихст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, для настання відповідальності за вказаними нормами, необхідно наявність вини особи, яка її завдала.

Оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачами, та відповідно не встановлено наявність протиправних дій чи бездіяльності відповідачів, то відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, які є похідними.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів та аргументів на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази, а також доводи позивача, викладені у позові, висновків суду не спростовують та підстав для задоволення позову повністю чи частково не дають. З урахуванням наведеного, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні його вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські Енергетичні Послуги», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: