Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2022 Справа №607/13731/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, секретаря судового засідання М.О. Мокрій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному позовному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и в

Короткий зміст позовних вимог.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків.

Стислий виклад обставин справи та аргументи учасників справи.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що в березні 2010 року вона придбала за договором купівлі продажу частку мансардного поверху багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , з метою здійснення реконструкції та ремонту, перетворення в повноцінну квартиру для подальшої її реалізації. З 2011 по 2014 рік здійснювала ремонт, й, у зв`язку з відсутністю достатньої суми коштів, в березні 2014 року розмістила оголошення про продаж квартири та знайшла покупця.

За договором про внесення авансу, позивачка взяла на себе зобов`язання перед потенційним покупцем, завершити ремонт квартири, виготовити документи й укласти основний договір до 01.01.2016 року.

Натомість майбутній покупець (третя особа), передала позивачці аванс в розмірі 114 960 гривень, й у випадку невиконання чи неможливості виконання домовленостей з вини позивачки, остання зобов`язалася виплачувати проценти в розмірі 1% щомісячно, аж до моменту повного повернення авансу чи укладання договору купівлі продажу квартирою.

Разом з цим, в серпні 2014 року відповідачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 й інших осіб, про застосування наслідків нікчемного правочину та повернення майна з чужого незаконного володіння. При цьому, за заявою ОСОБА_5 , судом постановлено ухвалу від 12.03.2015 року про забезпечення позову, змістом якої позивачці та інших особам було заборонено вчиняти будь які дії з добудови та реконструкції мансардних приміщень будинку АДРЕСА_1 . Ухвалу залишено в силі апеляційним судом.

У зв`язку з вжиттям цих заходів забезпечення позову, позивачка була вимушена припинити будь які ремонтні та роботи з реконструкції.

Заходи забезпечення позову скасовані ухвалою суду в 2020 році, а відтак позивачка вважає, що діями відповідачів, котрі ініціювали вжиття заходів забезпечення позову, що тривали впродовж 7 років, ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків, що полягають у неможливості вчасно виконати договір про внесення авансу, і була змушена виплачувати проценти . Вартість завданих збитків позивачка оцінила в 188 534, 4 гривень.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просить вимогу задовольнити. В останні засідання направив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили у повному обсязі за безпідставністю, просять в задоволенні вимоги відмовити зазначили, що у зв`язку із острахом про неможливість повернення майна, котре перебуває, як вважають відповідачі, у спільній сумісній власності власників квартир будинку АДРЕСА_1 , звертаючись до суду із позовом у справі № 607/14713/14-ц, діяли добросовісно, у передбачений законом спосіб, на захист своїх прав та законних інтересів, дотримались при поданні заяви про забезпечення позову у справі № 607/14713/14-ц принципу добросовісності, з їхнього боку відсутні зловживання процесуальними правами.

Третя особа не з`явилася в судове засідання хоча належним чином повідомлялася судом про час і місце судового розгляду.

Встановлені Судом обставини та обгрунтування їх доказами.

Отже, позивачка зазначає, що «04» березня 2010 року вона, ОСОБА_1 , придбала за договором купівлі-продажі у ОСОБА_6 28/100 часток мансардного поверху житлового будинку, загальною площею 67,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Правочин був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 429 та у державному реєстрі правочинів, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич 0. 0.

28/100 часток мансардного поверху, позивачка придбала з метою здійснення реконструкції та ремонту, перетворення приміщення у повноцінну мансардну квартиру та подальшої її реалізації.

Із 2011р. по 2014р. позивачка здійснювала ремонтні роботи у придбаному приміщенні. Провела частину капітального ремонту однак з причини відсутності коштів не могла завершити усі роботи до кінця. У зв`язку із відсутністю необхідних коштів, для завершення повної реконструкції 28/100 частин мансардного поверху, у березні 2014р позивачка розмістила на сайті РІА оголошення про продаж квартири та знайшла покупця, котрі сподобалося приміщення й виявила бажання придбати його після проведення позивачкою усіх процедур щодо реконструкції і переоформлення документів та завершення повного циклу ремонтних робіт.

Щоб пришвидшити проведення ремонту та реконструкції квартири, між позивачкою та майбутнім покупцем було укладено Договір про внесення авансу від 17.07.2014р. Згідно умов договору, позивачка, як продавець, зобов`язалась довершити ремонт квартири, виготовити документи на квартиру та укласти із покупцем, ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (28/100 частин мансардного поверху) у строк до 01.01.2016р.

Майбутній покупець ОСОБА_4 , на підтвердження серйозності намірів купити квартиру, надала ОСОБА_1 аванс у розмірі 114 960 грн, що за попередньою оцінкою становить 1/10 вартості квартири. Також зобов`язалась виплатити решту обумовленої суми коштів при укладенні договору купівлі-продажу.

У випадку невиконання або неможливості виконання домовленостей, тобто не завершення ремонтних робіт у строк, не виготовлення документів вчасно та не укладення договору купівлі-продажу до 01.01.2016р. по її вині, ОСОБА_1 зобов`язалась виплачувати проценти за користування чужими грошами, у розмірі 1 % щомісячно, аж до моменту повного повернення авансу або укладення договору купівлі-продажу квартири.

Позивачка стверджує, що, за отриманий аванс, продовжила реконструкцію та ремонтні роботи у приміщенні 28/100 частин мансардного поверху житлового будинку у АДРЕСА_1 .

Однак, у серпні місяці 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулись у Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 та інших відповідачів із позовом, про застосування наслідків нікчемного правочину, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно.

«06» листопада 2014р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрите провадження у справі № 607/14713/14-ц за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_3 та інших до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та інших, про застосування наслідків нікчемного правочину, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності.

В ході розгляду справи № 607/14713/14-ц, за заявою ОСОБА_2 , Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області постановлено ухвалу від 12.03.2015р., про забезпечення позову.

Згідно наведеної вище ухвали відповідачам, ОСОБА_1 та іншим було заборонено вчиняти дії щодо добудови та реконструкції мансардних приміщень в будинку АДРЕСА_1 . Ухвала про застосування заходів забезпечення позову, після її апеляційного перегляду, вступила у законну силу, а відтак ОСОБА_1 не мала більше змоги здійснювати реконструкцію приміщення придбаної мною квартири, та не могла проводити ремонтних робіт.

У зв`язку із заходами забезпечення позову, застосованими у справі № 607/14713/14-ц згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 12.03.2015р., ОСОБА_1 була змушеною зупинити реконструкцію 28/100 часток мансардного поверху та повністю припинити проведення ремонту.

Заходи забезпечення позову у справі № 607/14713/14-ц було скасовано ухвалою суду від 12.11.2020р.

Відтак, на переконання позивачки, діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спосіб забезпечення позову, через накладення заборони вчиняти дії щодо добудови та реконструкції 28/100 частин мансардного поверху (кв. АДРЕСА_2 ) котра належить позивачці на праві власності, в будинку АДРЕСА_1 - у справі № 607/14713/14-ц від 12.03.2015р.; що тривали впродовж 7-ми років, останній було завдано збитків на загальну суму - 188 534,4 грн., зокрема:

- у зв`язку із забороною здійснення реконструкції та добудови житла, квартири АДРЕСА_3 , позивачка не мала змоги вчасно виконати реконструкцію і ремонт квартири виготовити документи та укласти договір купівлі-продажу до 01.01.2016р., ні продати квартиру іншому покупцю та повернути аванс.

Окрім того, позивачка була змушеною виплачувати відсотки за користування чужими грошовими коштами (наданим авансом), які згідно ст. 536 ЦК України, вимагав виплатити авансодавець, у розмірі 1 % щомісячно, за період від 01.01.2016р. по 30 квітня 2021р. включно, що становили суму - 73 574,4 грн.

Норми права, які застосував Суд, мотиви їх застосування, та висновки Суду.

За положеннями частини 1 статті 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу, підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Положеннями статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина друга статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша та друга статті 22 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної забезпеченням позову, є способом захисту прав та інтересів і одночасно мірою юридичної відповідальності.

При цьому в усіх правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди.

У зв`язку з цим до предмета доказування у цих правовідносинах і, відповідно, до предмета оцінки належать обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а саме умови і підстави застосування частини першої статті 159 ЦПК України, якими є те, що ризик здійснення процесуальних дій лежить виключно на учасниках спору, при цьому за відповідачем у справі (за основним позовом) закріплено спеціальне право вимагати відшкодування збитків, які йому заподіяні у результаті застосування забезпечення позову.

Скористатися цим правом він може, якщо вимоги позивача (за основним позовом) не будуть задоволені (повністю або частково) судом (третейським судом, міжнародним комерційним арбітражем), у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших підстав, ніж зазначені у частині першій статті 155 ЦПК України.

При цьому до предмета доказування не входить безумовне встановлення вини особи, яка ініціювала застосування заходів забезпечення позову.

Право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, ґрунтуються на прямій вказівці закону (частина перша статті 159 ЦПК України).

У цій категорії справ принцип вини трансформується через принцип добросовісності. Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка з огляду на конкретні обставини могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.

Безпідставна відмова у відшкодуванні таких збитків означає відсутність необхідного попереджувального впливу на осіб, які заявили безпідставну вимогу про забезпечення позову.

До підстав та умов застосування частини першої статті 159 ЦПК України належать:

1) добросовістність/недобросовістність дій особи (відповідача) при заявленні клопотань про забезпечення позову;

2) зловживання/незловживання правом;

3) підстави відмови (відповідачу у спірних правовідносинах) у пред`явленому ним позові до позивача, підстави закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду, чи було зловживання при заявленні клопотання про забезпечення позову.

Отже, підставою цивільно-правової відповідальності особи, яка заявила клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, є сам факт заподіяння іншій особі (протилежній стороні у основному спорі) шкоди внаслідок вжиття судом таких заходів. Особливістю такої відповідальності є опосередкований характер завдання шкоди, оскільки самі процесуальні дії, які безпосередньо завдають шкоди, вчиняє суд (накладає арешт та забороняє вчиняти певні дії), однак до відповідальності притягується особа, за ініціативою якої судом були вчинені такі дії.

При з`ясуванні, чи є доведеним причинний зв`язок між виникненням збитків та вжиттям судом заходів забезпечення позову, підлягають встановленню такі обставини: чи реалізація свого суб`єктивного процесуального права на позов була протиправною, лише з метою завдати шкоди позивачу, оскільки учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України), а до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Такого правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду 19.04.2022 року у справі № 463/166/19.

Отже, для встановлення причинного зв`язку суду слід з`ясувати протиправність дій відповідача, які повинні передувати настанню збитків, і шкідливі наслідки протиправної поведінки.

Вищезазначено, що 17.07.2014 року між позивачкою та третьою особою було укладено Договір про внесення авансу, за змістом якого ОСОБА_4 мала намір придбати 28/100 часток мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (майбутня квартира АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_1 дійшли згоди, що договірна вартість об`єкту продажу, після закінчення капітального ремонту та виготовлення усіх необхідних документів становить 1 149 600 гривень.

ОСОБА_4 передає ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 114 960 гривень в якості авансу, а ОСОБА_1 за отримані кошти, зобов`язується довершити ремонт квартири, виготовити документи на квартиру та укласти з ОСОБА_4 договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 у строк до 01.01.2016 року.

У випадку невиконання ОСОБА_1 або у разі неможливості виконання нею домовленостей, що мали місце з вини продавця ( ОСОБА_1 ), остання зобов`язується виплачувати проценти за користування чужими грошима, у розмірі 1% щомісячно до моменту повного повернення авансу та сплати усіх відсотків.

Подією, що передувала зверненню ОСОБА_2 та ОСОБА_9 до суду з позовом у справі 607/14713/14-ц до ОСОБА_1 й інших осіб, про застосування наслідків нікчемного правочину та повернення майна з чужого незаконного володіння, й постановленню судом, за заявою ОСОБА_5 , ухвали від 12.03.2015 року про забезпечення позову, змістом якої позивачці та інших особам було заборонено вчиняти будь які дії з добудови та реконструкції мансардних приміщень будинку АДРЕСА_1 , було наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала справа №607/3851/13- ц за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до відповідачів, серед яких була ОСОБА_1 , про встановлення нікчемності правочинів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2013 року, позов задоволено частково. В тому числі встановлено, що договір купівлі-продажу 28/100 частки мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений 04.03.2010р. приватним нотаріусом ТМНО Василевич Ольгою Олексіївною, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №429, є нікчемним.

ОСОБА_1 в означеній справі перебувала в статусі відповідачки, відтак була ознайомлена з позовними вимогами сім`ї ОСОБА_3 , обізнана з зазначеними позовами підставами позову та, без сумніву, з мотивацією судового рішення.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 грудня 2013 року у справі №607/3851/13-ц рішення Тернопільського міськрайонного суду в цій частині залишено без змін.

Відтак позов у справі 607/14713/14-ц до ОСОБА_1 й інших осіб, про застосування наслідків нікчемного правочину та повернення майна з чужого незаконного володіння, та заяву про забезпечення позову, було ініційовано після рішення суду, яким було встановлено факт нікчемності договір купівлі-продажу 28/100 частки мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений 04.03.2010р. приватним нотаріусом ТМНО Василевич Ольгою Олексіївною, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №429.

Системний аналіз наявних у справі доказів, якими сторони обґрунтовували власні вимоги та заперечення, дозволяють Суд зробити висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачки збитків, заподіяних забезпеченням позову, на підставі частини першої статті 159 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як співвласники квартири у будинку по АДРЕСА_1 , ще до 2014 року неодноразово ініціювали захист своїх прав, як співвласників, як вони вважали, на допоміжні приміщення будинку проте судами було встановлено наявність виключно нежитлового приміщення-мансарди, у якому не знаходилось технічного обладнання, без доступу до якого експлуатація будинку неможлива.

Отримавши рішення про часткове задоволення позову про нікчемність правочину, за яким правочин відчуження частини мансардного поверху багатоквартирного будинку, в котрому вони є співвласниками житла, визнано нікчемним, заявили віндикаційний позов про повернення майна.

При цьому діяли, добросовісно, у передбачений законом спосіб, на захист своїх прав та законних інтересів, дотримались при поданні заяви про забезпечення позову у справі № 607/14713/14-ц принципу добросовісності, з їхнього боку відсутні зловживання процесуальними правами, а також мали об`єктивно існуючі наміри на реалізацію своїх прав щодо судового захисту (стаття 4 ЦПК України).

Окремо Суд наголошує на критичній оцінці та недостатності, для задоволення позову, доказів сторони позивача, з огляду на таке.

Укладаючи 17.07.2014 року договір про внесення авансу, ОСОБА_1 , була обізнаною про можливі ризики невиконання угоди з її сторони, оскільки до дати укладання договору перебувала в статусі співвідповідача у згадуваній вище справі №607/3851/13- ц, в котрій рішенням суду було встановлено факт нікчемності договору купівлі-продажу 28/100 частки мансардного поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений 04.03.2010р. приватним нотаріусом ТМНО Василевич Ольгою Олексіївною, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №429, а відтак сформовано у позивачів ( ОСОБА_3 ) обґрунтоване сподівання на витребування спірного майна з володіння інших осіб ( ОСОБА_1 )

Також, безумовно, ОСОБА_1 , станом на 17.07.2014 року, була обізнана про існування рішення апеляційного суду від 26.10.2010 року, котрим, за апеляційною скаргу ОСОБА_3 , було скасоване рішення Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2009 року про визнання за ОСОБА_6 про визнання права власності на мансардне приміщення будинку по АДРЕСА_1 , частку котрого ОСОБА_6 відчужив ОСОБА_1 означені обставини встановлювали в ході розгляду справи №607/3851/13- ц.

Суд наголошує, що укладаючи 17.07.2014 року договір про внесення авансу, ОСОБА_1 приймала ризики невиконання нею цього договору, пов`язані з реконструкцією фактично самочинного будівництва (будівництво велося ОСОБА_6 без дозволу на проведення будівельних робіт, що встановлено вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.08.2011 року у справі 1-254/11), що за визначенням неможливо здійснити у правовому полі, оскільки станом на дату укладання договору авансу припинилася правова підстава (скасоване рішення суду) виникнення у продавця ОСОБА_6 права власності на відчужувану ОСОБА_1 на частку мансардного поверху.

Насамкінець слід відзначити, що за змістом Договору про внесення авансу, а конкретніше п. 6, на ОСОБА_1 покладається обов`язок виплачувати проценти за користування чужими коштами у розмірі 1% щомісячно до моменту повернення авансу, проте під умовою неможливості виконання нею домовленостей, що мали місце з її вини разом з тим забезпечення позову ухвалою суду, що за твердженням позивачки, слугувало перешкодою виконання нею угоди, жодним чином не могло залежати від наявності/відсутності вини ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, Суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування завданих збитків відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту рішення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 АДРЕСА_4

Головуючий суддяВ. М. Братасюк