Дата документу 13.04.2022 Справа № 335/4952/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4952/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/838/22 Воробйов А.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державної казначейської служби України - Кріль Юлії Анатоліївни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу досудового розслідування щодо неповернення вилученого майна повернення якого зазначено у вироку,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про визнання бездіяльності незаконною та відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу досудового розслідування щодо неповернення вилученого майна повернення якого зазначено у вироку, посилаючись на те, що 19 червня 2020 року у період часу з 07 годин 30 хвилин до 08 годин 58 хвилин слідчим слідчого відділення Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Деревятниковим Є.С., в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001459 від 06 червня 2020 року за місцем реєстрації та фактичного проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук, під час якого вилучено належне йому майно, зокрема портативний комп`ютер (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» та зарядний пристрій до нього.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року по справі №332/2569/20 (провадження № 1-кп/332/424/20) затверджено угоду від 29 вересня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області та позивачем у кримінальному провадженні №0001459, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2020 року Позивача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням стоком на 1 рік.

Також, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя вирішено: речовий доказ - портативний комп`ютер марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», переданий на зберігання до камери схову Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_1 - як законному володільцю вказаного майна.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 11.12.2020 року.

Зазначає, що він неодноразово звертався до слідчого та інших посадових осіб поліції з приводу повернення майна вилученого у нього під час проведення досудового розслідування - портативного комп`ютера марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400».

Слідчим та іншими уповноваженими посадовими особами поліції йому були надані відповіді з яких вбачається, що вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року по справі № 332/2569/20 в частині повернення речового доказу, портативного комп`ютера марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», позивачу, як законному володільцю вказаного майна, ними не виконаний, в зв`язку з тим, що вилучений речовий доказ у сторони кримінального провадження відсутній.

Зазначені дії, на його думку, свідчать про бездіяльність органу досудового розслідування та невиконання органом досудового розслідування обов`язку щодо повернення вилученого майна.

Окрім того, зазначає, що портативний комп`ютер (ноутбук) «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» був придбаний ним за 23 858 грн. 31 коп., та в подальшому ним вдосконалений шляхом придбання та встановлення додаткового обладнання, а саме модуля пам`яті вартістю 1 500,00 грн. , жорсткого диску вартістю 842,00 грн.

Те, що зазначене додаткове обладнання, встановлено та знаходилося на вилученому у позивача портативному комп`ютері (ноутбуку) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», підтверджується висновком експерта від 15 липня 2020 року № 5-143 за результатами судової комп`ютерно-технічної експертизи проведеної в кримінальному провадженні № 0001459.

Таким чином, загальна вартість портативного комп`ютера (ноутбуку) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» з встановленим на нього додатковим обладнанням складає 26 250 грн. 31 коп.

Посилаючись на вимоги чинного законодавства, а також на відсутність правових підстав для неповернення йому портативного комп`ютера (ноутбуку), просить визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо неповернення майна - портативного комп`ютера марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», переданого на зберігання до камери схову Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, вилученого під час проведення досудового розслідування незаконною, зобов`язати державну казначейську службу України у Запорізькій області відшкодувати вартість портативного комп`ютера в розмірі 26 250,31 грн. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 27 жовтня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у відшкодування вартості портативного комп`ютеру (ноутбуку) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» у розмірі 26 250 грн. 31 коп. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 , відкритий у Акціонерному товаристві «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник Державної казначейської служби України - Кріль Ю.А.

зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом прийнято рішення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Судом ухвалено рішення щодо прав та обов`язків Державної казначейської служби України, окремої юридичної особи, яка не була учасником справи, що є порушенням норм права. Не залучивши Державну казначейську службу України до участі у справі, її було позбавлено процесуального права надати обґрунтовані заперечення або пояснення на позовну заяву. Залишилось поза увагою, що до повноважень ГУ ДКСУ у Запорізькій області не належить повноваження здійснення списання коштів з рахунків державного бюджету, що відкрито в іншій юридичній особі, у зв`язку з чим зазначення у рішення суду про наявність таких повноважень суперечить нормам ст.19 Конституції України. Судом до спірних правовідносин помилково застосовано положення ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури суду». Не враховано, що позов подано передчасно в рамках цивільного судочинства щодо відшкодування майнової шкоди, у зв`язку з тим, що на даний час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження про привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення по суті справи, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 19 червня 2020 року у період часу з 07 годин 30 хвилин до 08 годин 58 хвилин слідчим слідчого відділення Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Деревятниковим Є.С., в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001459 від 06 червня 2020 року за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук, під час якого вилучено належне йому майно, зокрема портативний комп`ютер (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» та зарядний пристрій до нього.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року по справі №332/2569/20 (провадження № 1-кп/З32/424/20) затверджено угоду від 29.09.2020 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області та ОСОБА_1 у присутності захисника у кримінальному проваджені № 0001459, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2020. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ - портативний комп`ютер марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», переданий на зберігання до камери схову Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області - повернути ОСОБА_1 - як законному володільцю вказаного майна.

Вирок набрав законної сили 11.12.2020 року, що підтверджується засвідчувальним написом на вироку.

Позивач звертався з заявами про повернення речового доказу, зокрема з заявами до: слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, заява від 19.11.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення; начальника Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, заява від 19.11.2021 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення; начальника Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, заява від 19.11.2021 року, що підтверджується відміткою на заяві про її отримання повноважним представником адресата; начальника ГУНП в Запорізькій області, заява від 19.11.2021 року, що підтверджується відміткою на заяві про її отримання повноважним представником адресата.

Відповіддю слідчого СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Олександра Величко від 05.02.2021 року №К-17/43/3-21 повідомлено, що з приводу повернення зокрема портативного комп`ютера (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» рекомендовано звернутися до керівника відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Т.в.о. заступника начальника ЗРУП в Запорізькій області 28.01.2021 року за вих.№К100/40-2021, направлено на адресу ТУ ДБР у м. Мелітополь звернення ОСОБА_1 про повернення речового доказу портативного комп`ютера (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400», який було передано на зберігання до камери схову Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області поліцейському з обліку та збереження речових доказів старшому сержанту поліції Стоволосу Дмитру. Згідно проведеної інвентаризації речових доказів у Заводському ВП ГУНП в Запорізькій області вказаний речовий доказ відсутній. Слідчим відділом Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області за результатами проведеної інвентаризації речових доказів було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001465 за ст. 191 КК України. У вказаному кримінальному провадженні визначено підслідність подальшого досудового розслідування за Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі. У зв`язку з вищевикладеним, направлено звернення гр. ОСОБА_1 для розгляду та прийняття рішення.

19.02.2021 року за вих. №К-41/6/03-21 заступником начальника ГУНП в Запорізькій області О.Григор`євим на звернення ОСОБА_1 щодо виконання вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2020 № 332/2569/20 в частині повернення портативного комп`ютеру марки «Acer Nitro 5», повідомлено, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001465 за ч.2 ст.191 Кримінального кодексу України за фактом заволодіння речовими доказами, які зберігались у спеціальному приміщенні вказаного підрозділу, шляхом зловживання службовим становищем. 21.01.2021 керівником Запорізької місцевої прокуратури № 1 органом здійснення досудового визначено Територіальне управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі. У зв`язку з чим виконання вироку в повному обсязі не можливо.

Портативний комп`ютер (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» було придбано позивачем за 22.05.2018 року за 23 858,31 грн., що підтверджується фіскальним чеком та гарантійним талоном.

Портативний комп`ютер (ноутбук) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» містив в собі наступні комплектуючи, зокрема модуль пам`яті та твердотільний накопичувач, що підтверджується висновком експертизи по кримінальному провадженню №0001459 від 15.07.2020 року № 5-143.

Вартість модуля пам`яті на момент купівлі складала 1 550,00 грн., вартість твердотільного накопичувача (жорсткого диску) складала 842,00 грн., що підтверджується накладною від 07.02.2019 року.

Таким чином, за додавальним значенням вартість портативного комп`ютеру (ноутбуку) марки «Acer Nitro 5 S/N: NHQ2REU23400» разом з комплектуючими, які він містив в собі склала 26 250,31 грн.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що на теперішній час позивачу, як власнику майна, речовий доказ у кримінальному провадження, а саме портативний комп`ютер (ноутбук) не повернутий, вирок суду не виконаний, відсутні правові підстави для неповернення йому майна, окрім того вказаний речовий доказ втрачений.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що завданням поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За змістом статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до частини 2 статті 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, за винятком документів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, повинні бути належним чином упаковані та опечатані. Спосіб упаковки повинен забезпечувати неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронність вилучених (отриманих) речових доказів від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, завдяки яким вони мають доказове значення.

Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення), крім матеріальних носіїв секретної інформації, які передаються в установленому законом порядку на зберігання до режимно-секретного відділу органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ. У разі відсутності обладнаного приміщення виділяються спеціальні сейфи (металеві шафи) достатнього розміру (пункт 7 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасового вилученого майна під час кримінального провадження від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок № 1104).

Пунктом 8 Порядку № 1104 встановлено, що відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження. Відповідальною за зберігання речових доказів в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі є посадова особа органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що призначається наказом керівника такого органу або слідчого підрозділу відповідно до повноважень (далі - відповідальна особа). Згідно із зазначеним наказом з числа посадових осіб органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, призначається також особа, яка заміщує відповідальну особу в разі її відпустки, відрядження чи тривалої відсутності з інших причин, та особа, в якої на відповідальному зберіганні знаходиться дублікат ключів від обладнаного приміщення чи спеціального сейфа.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1104, передача на зберігання речових доказів, які за своїми властивостями повинні зберігатися в обладнаному приміщенні чи спеціальному сейфі, здійснюється відразу після їх взяття на облік у книзі обліку.

Відповідно до частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, з аналізу вище вказаних вимог чинного законодавства, слід дійти висновку, що обов`язок органу, який вилучив майно, належно його зберігати та негайно повернути прямо передбачений чинним законодавством.

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди правоохоронними органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно із п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 2 ст. 3 зазначеного Закону, у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянину відшкодовується (повертаються) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт.

Частиною 2 ст. 4 Закону передбачено, що майно, зазначене в пункті 2 ст. 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно.

Вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна завдана шкода відшкодовується повністю (ч. 4 ст. 4 Закону).

В абзацах 1, 2, 16 пункту 14 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Положення про застосування Закону № 266/94-ВР) передбачено, що відповідно до частини другої статті 4 Закону майно, зазначене в пункті 2 статті 3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Зазначений правовий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 29.01.2020 року по справі № 201/18305/17-ц.

У зазначеній постанові Верховний Суд також дійшов висновку, що позивачі мають право на відшкодування майнової шкоди за вилучене під час обшуку майно, оскільки вилучене майно не було повернуто внаслідок порушення правил зберігання такого майна та його подальшого викрадення.

У постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого і держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Отже, стверджуючи про необхідність попереднього судового рішення або рішення іншого компетентного органу, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійсненні кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди, Верховний Суд дійшов висновку, що заявник не врахував, що спірні деліктні правовідносини виникли через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України, а регулюються нормами цивільного законодавства.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи Головного управляння Державної казначейської служби України в Запорізькій області про те, що позивачем подано передчасно позов в рамках цивільного судочинства щодо відшкодування майнової шкоди, оскільки на даний час здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження за статтею Кримінального кодексу України про привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, а тому відсутні на даний час всі складові елементи шкоди, та доводи ГУНП в Запорізькій області про те, що в установленому законом порядку дій ГУНП незаконними не визнавалися. Безпідставними є і доводи апеляційної скарги в цій частині.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання бездіяльності щодо неповернення майна незаконною, оскільки вони не відновлюють прав позивач. Рішення суду в цій частині не оскаржено.

Розмір матеріальної шкоди у сумі 26 250,31 грн. спричиненої позивачу, останнім обґрунтовано належними та допустимими доказами, у свою чергу відповідачами жодним чином не спростований, заперечень відповідачів щодо розміру шкоди не надходило, клопотань про призначення експертиз з визначення вартості портативного комп`ютеру (ноутбуку) не заявлялося.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме відшкодування вартості портативного комп`ютера, підлягають задоволенню тобто стягненню на користь позивача у відшкодування майнової шкоди за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за неповернення речового доказу у розмірі 26 250,31 грн.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Кріль Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 13 квітня 2022 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко