СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5525/22
пр. № 2/759/3306/22
03 жовтня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Єросова І.Ю.,
при секретарі Ткачук К.В.,
26.05.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою у якій просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом припинення обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 та виключення запису №2887100 з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна.
В обгрунування позовних вимог зазначає, що виконавче провадження, відкрите у 2006 році було закінчено, матеріали виконавчого провадження знищені, але обтяження і заборони в рамках виконавчого провадження № 227/10 не зняті при завершенні виконавчого провадження, що є порушенням прав позивача, які підлягають захисту.
Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 06.06.2022 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Від відповідача відзив на позов не надійшов.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву якою просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 та частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Згідно з Положенням про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, зокрема: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідач не може прийняти рішення про припинення обтяження майна позивача у зв`язку з відсутністю інформаційних даних за вказаний період, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки (крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік). Після спливу цього строку виконавчі провадження підлягають знищенню у відповідності до приписів пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, та приписів розділів X та XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження 227/10 від 08.02.2006 року закінчено, що є підставою для припинення обтяження нерухомого майна позивача.
За наведених вище обставин встановлено порушення прав позивача, відновлення яких можливе за рішенням суду, а відтак позов слід задовольнити в повному обсязі. Оскільки відповідачем у справі зазначений відділ виконавчої служби, позовні вимоги слід задовольнити саме шляхом скасування арешту зареєстрованого на виконання постанови виконавчої служби.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 328, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
Скасувати арешт зареєстрований Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою на виконання постанови Державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва№ 227/10 від 08.02.2006 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя: І.Ю. Єросова