Справа № 199/1271/22
Провадження № 2/201/2269/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті дорожньо транспортної пригоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 червня 2022 року з Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті дорожньо транспортної пригоди в порядку регресу.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 11 січня 2019 року між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 7148а9д, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користування наземним транспортним засобом «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 .

09 квітня 2020 року відбулася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року у справі 203/1526/19 встановлено, що дорожньо транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3 .

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № № 7148а9д.

Пунктом 14.3 Договору визначені умови виплати страхового відшкодування на базі авторизованої СТО на вибір страховика.

Згідно рахунку № АМ24918 від 12 квітня 2019 року, рахунку № НОМЕР_3 від 10 травня 2019 року та ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 13 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 склала 84 339,54 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування, позивач виплатив страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № АХА 0006511, № АХА 2466075, що склало 84 339,54 грн.

Оскільки цивільно правова відповідальність відповідача як водія автомобіля Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПРАТ СК «УНІКА», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 6684220, то сума відшкодування за полісом № АМ 6684220 становить 49 888, 86 грн.

Отже різниця між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності страховика за полісом № АМ6684220 становить 34 450,68 грн. з розрахунку 84 339,54 49 888,86 = 34 450,68 , які позивача просить суду стягнути на його користь з відповідача та судові витрати по справі (а.с.1-2).

05 вересня 2022 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог пославшись на наступне. Так позивач просить суд стягнути з відповідача 34 450,68 грн., оскільки сума відшкодування за полісом АМ 6684220, яким застрахована цивільно правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 становить 49 888,86 грн. Однак дане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно наявної інформації про поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 6684220 відповідача ОСОБА_3 , страхова сума становить 100 00 грн., а також відповідно до інформації що міститься на офіційному веб сайті МТСБУ зазначено що з 19 лютого 2016 року встановленні наступні розміри страхових сум 100 000 грн. у випадку заподіяння шкоди майну потерпілих, 200 000 грн. у випадку заподіяння шкоди життю і здоров`ю потерпілих. Позивач отримавши 49 888,86 грн. від ПрАТ «СК «АРКС» погодилися з даним розрахунком, оскільки будь яких заперечень з висновком про виплату страхового відшкодування за полісом №АМ 6684220 матеріали справи не містять. Вважали, що пред`явлене відповідачу зобов`язання відшкодувати позивачу спірну суму страхової виплати в розмірі 34 450, 68 грн без врахування фізичного зносу транспортного засобу суперечить положенням статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним до регулювання спірних правовідносин(а.с. 72-83).

20 вересня 2022 року на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив в якому представник зазначив, що сторонами договору добровільного страхування було погоджено , що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку вартість відновлювального ремонту встановлюється на основі рахунку СТО в який включається вартість запасних частин, деталей , обладнання та матеріалів , що підлягають заміні , без урахування експлуатаційного зносу, що вказано в п. 29.12 Договору страхування. Відповідно до рахунків вартості відновлювального ремонту автомобіля «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 склала 87 339,54 грн. Позивачем було розраховане страхове відшкодування з урахуванням норм ст.с.т 12, 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхового ліміту відповідальності страховика за мінус франшизи відшкодували витрати пов`язанні з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу що склало 49 888,86 грн. Оскільки при виплаті страхового відшкодування страхова компанія відповідача вирахувала знос транспортного засобу внаслідок чого не покрила нанесений збиток відповідачем у розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу позивач пославшись на вимоги ст. 993 ЦК України просили суд стягнути з відповідача на їх користь 34 450,68 грн. Окрім того зазначили що відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено повного відшкодування шкоди в межах ліміту, а існують певні обмеження(а.с.103-107).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

22 лютого 2022 року ПАТ «СК «АРКС» звернулися з позовом до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді від 10 травня 2022 року матеріали цивільної справи за позовом ПАТ «СК «АРКС» було передано до за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с.49).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21 червня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.53).

Ухвалою судді від 24 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті дорожньо транспортної пригоди в порядку регресу (а.с. 54-55).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при поданні позовної заяви та в заяві від 31 серпня 2022 року просили розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с.69).

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися про день та час слухання справи були повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили, заяв клопотань про відкладення не надавали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи були повідомленні належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

11 січня 2019 року між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 7148а9д, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користування наземним транспортним засобом «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 (а.с. 13-20).

09 квітня 2020 року відбулася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу «Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 (а.с.6, 10-11).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року у справі 203/1526/19 встановлено, що дорожньо транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3 (а.с. 13)

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № № 7148а9д.

Пунктом 14.3 Договору визначені умови виплати страхового відшкодування на базі авторизованої СТО на вибір страховика.

Згідно рахунків ТО «Алмаз Мотор» № НОМЕР_4 від 12 квітня 2019 року та № АМ 25079 від 10 травня 2019 року, ремонтної калькуляції № 1.003.19.0 від 13 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тоyota» державний номер НОМЕР_1 склала 84 339,54 грн. (а.с.27-28)

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування, позивач виплатив ТОВ «Алмаз Мотор» страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № АХА 0006511, № АХА 2466075 становить 84 339,54 грн. (а.с.33, 35,39-40)

Оскільки цивільно правова відповідальність відповідача як водія автомобіля Volkswagen» державний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПРАТ СК «УНІКА», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 6684220, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн, франшиза - 2 000,00 грн (а.с. 37) позивач звернувся до ПРАТ СК «Уніка» з претензією про виплату страхового відшкодування внаслідок винних дій страхувальника.

Згідно страхового акту №00296989 від 04 серпня 2019 року ПРАТ СК «Уніка» перерахувало ПАТ «СК «АРКС» страхову виплату, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за мінусом франшизи 49 888,86 грн. (а.с. 84-85).

03 лютого 2021 року ПАТ «СК «АРКС» звернулося до ОСОБА_3 , із претензією про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яке здійснило ПРАТ СК «Уніка» в розмірі 34 450,68 грн (а.с. 41).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПАТ «СК «Уніка», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ПАТ «СК «Уніка» в порядку регресу позивачу у розмірі 49 888, 86 грн, визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані ПАТ «СК «АРКС» потерпілій, становлять 84 339,54 грн, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 34 450,68 грн.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 481 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої в результаті дорожньо транспортної пригоди в порядку регресу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК» (м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) сплачене страхове відшкодування в розмірі 34 450,68 грн. та понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 481 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСК», м. Київ, вул. Іллінська, 8,

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Повний текст рішення виготовлено 17 жовтня 2022 року

Суддя С.О. Демидова