Провадження № 22-ц/812/668/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2022 року м. Миколаїв

справа № 487/8501/19

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального Управління юстиції в Миколаївській області, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування повідомлення та зобов`язання відкрити виконавче провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка на час звернення з апеляційною скаргою була законним представником ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 31 липня 2020 року під головуванням судді Кузьменка В.В., дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального Управління юстиції в Миколаївській області (далі Заводський ВДВС) про скасування повідомлення та зобов`язання відкрити виконавче провадження.

Позивач зазначав, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2010 року у справі за його позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з ОСОБА_4 на його користь заборгованість у розмірі 382 749 грн 28 коп. та 171 грн 00 коп судових витрат. 11 лютого 2011 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-5378/2010. 23 квітня 2018 року виконавче провадження було закінчено у зв`язку зі смертю боржника. Оригінал виконавчого листа по справі №2-5378/2010 повернутий до суду 29 травня 2018 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2019 року замінено боржника у виконавчому листі, виданому 11.02.2011 року по цивільній справі №2- 5378/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та збитків за договором позики, з ОСОБА_4 на його спадкоємця -неповнолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якої є її мати ОСОБА_3 .

У червні 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення Заводського ВДВС про повернення виконавчого документу стягувачу, підставою чого зазначено, що стягувачем у заяві про відкриття виконавчого провадження та у виконавчому листі №2-5378 вказано адресу боржника ОСОБА_4 , а згідно ухвали суду №2-5378/10 від 27.03.2019 року відбулась заміна особи боржника на ОСОБА_2 , виходячи з цього дані стосовно місця знаходження або адреси місця проживання чи перебування фізичної особи боржника не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

06 листопада 2019 року позивач повторно пред`явив до виконання виконавчий лист №2-5378/2010 з зазначенням постійного місця проживання та реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 , проте 11 листопада 2019 року отримав знову повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 .

На думку позивача оскаржувані повідомлення державного виконавця є необґрунтованими, оскільки виконавчий лист містить чітке визначення дій, які слід вчинити боржнику, а тому у державного виконавця не було передбачених чинним законодавством підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, а тому просив скасувати зазначені повідомлення, а також зобов`язати Заводський ВДВС відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-5378/2010.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 вересня 2020 року про внесення виправлень у рішення позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано повідомлення головного державного виконавця Заводського районного відділу ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кухар С.С. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.11.2019 вих. №52821/14.23-36/15 щодо примусового виконання за виконавчим листом №2-5378/2010 від 11.02.2011 року про стягнення боргу та збитків за договором позики з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 382920,28 грн. на користь ОСОБА_1 . Зобов`язано Заводський районний відділ ДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа №25378/2010 від 11.02.2011 року про стягнення боргу та збитків за договором позики з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 382920,28 грн. на користь ОСОБА_1 по справі №2-5378/10, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 11.02.2011 року.

Не погодившись з рішенням суду, 22 вересня 2020 року ОСОБА_3 , яка діяла як законний представник в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , подала через Заводський районний суд м. Миколаєва апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Цивільна справа разом з вищевказаною апеляційною скаргою була направлена Заводським районним судом м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду 30 травня 2022 року.

Враховуючи, що оскаржуване рішення було проголошено без участі сторін, його копію отримано представником ОСОБА_3 адвокатом Островським С.Б. лише 16 вересня 2022 року і апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення суду, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року та відкрито апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову. Зазначала, що вимоги позивача повинні розглядатись судом не в позовному провадженні, а за правилами розділу VII ЦПК України. Крім того, зобов`язуючи відповідача відкрити виконавче провадження суд першої інстанції перевищив свої повноваження, оскільки суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження державного виконавця щодо прийняття до виконання виконавчого листа, а також зобов`язувати його вчиняти певні дії чи приймати рішення.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Від представника позивача адвоката Царик Р.М. - надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 . Також у вказаній заяві представник просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи про причину неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 , оскаржуючи повідомлення Заводського ВДВС про повернення йому виконавчого документу як стягувачу у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов до Заводського ВДВС про скасування зазначених повідомлень та зобов`язання відкрити виконавче провадження, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанцій помилково розглянув справу по суті та не врахував того, що така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст. 255, 367, 374, 377, 381, 382, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, подану законним представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального Управління юстиції в Миколаївській області про скасування повідомлення та зобов`язання відкрити виконавче провадження закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови суду складено 20 жовтня 2022 року.