Справа № 486/218/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом вселення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом вселення.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку квартири та визначення порядку користування квартирою, відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2021 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року скасовано. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Визначено порядок користування квартирою, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 25,5 кв.м; ОСОБА_2 кімнату площею 16,7 кв.м, у спільному користуванні залишити кухню площею 11,9 кв.м, ванну 3,9 кв.м, вбиральню 1.6 кв.м, коридор 12,7 кв.м та комору площею 0,6 кв.м.

Відповідач відмовляється надати їй ключі від квартири та перешкоджає у користуванні та розпорядженні її власністю, обмежуючи тим самим доступ до житла. Посилаючись на порушення своїх прав, як співвласника квартири, позивач звернулася в суд з відповідним позовом про усунення створених їй перешкод.

Розпорядженням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року за № 09-р вказана цивільна справа передана на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2022 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

До початку судового засідання представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

До початку судового засідання відповідач надіслав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу закріплено положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («KryvitskaandKryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 11 лютого 2008 року по теперішній час (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частку квартири та визначення порядку користування квартирою, відмовлено (а.с.6-7).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2021 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року скасовано. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Визначено порядок користування квартирою, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житлову кімнату площею 25,5 кв.м; ОСОБА_2 кімнату площею 16,7 кв.м, у спільному користуванні залишити кухню площею 11,9 кв.м, ванну 3,9 кв.м, вбиральню 1.6 кв.м, коридор 12,7 кв.м та комору площею 0,6 кв.м (а.с. 8-11).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 серпня 2021 року 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 (а.с. 12).

Останнім часом відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, не надаючи їй ключі від квартири, не впускає її до житла.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сторони є співвласниками спірної квартири АДРЕСА_1 . Також, встановлено, що відповідачем створено перешкоди у користуванні вказаним житлом позивачу, оскільки своїми діями, відмовляв позивачці надати доступ до спірної квартири та надати дублікат ключів від неї, тим самим чинив перешкоди в користуванні квартирою.

Спосіб судового захисту порушеного права, обраний позивачем в частині вселення до спірної квартири з передачею ключів, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні позивачем квартирою шляхом вселення та зобов`язання передати ключі від квартири підлягають задоволенню.

Оскільки позов суд задовольняє у повному обсязі, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 16).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власним житлом шляхом вселення, задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_3 .

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова