Номер провадження: 22-ц/813/6839/22
Справа № 496/6125/21
Головуючий у першій інстанції Горяєва І.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Омельченко Євгена Володимировича в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із позовними вимогами щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 17798,92 грн. за кредитним договором N б/н від 27.11.2018 року та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач звернувся до АТ "Акцент-Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву N б/н від 27.11.2018 року та відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов зазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим станом на 16.11.2021 року перед Банком виникла заборгованість у розмірі 17798,92 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ "Акцент-Банк" з даним позовом до суду (а.с. 1-22).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року вирішено позовні вимоги задовольнити частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором N б/н від 27.11.2018 року у розмірі 8399,12 грн. та судовий збір у розмірі 1071,18 грн. В задоволенні решти позовних вимог вирішено відмовити (а.с. 32-37).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Омельченко Євген Володимировича в інтересах АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що відповідач отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів та відповідно повинен сплачувати процентну ставку. Посилання суду на постанову ВСУ від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, на думку апелянта, не обґрунтовано, оскільки в зазначеній справі ВСУ розглядався випадок щодо не підписання боржникомТарифів банку, проте в даному випадку до матеріалів справи також було долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування з якими був ознайомлений відповідач, шляхом посвідчення зазначеного паспорту споживчого кредиту своїм підписом (а.с. 39-45).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 року було відкрито апеляційне оскарження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 62-64).

Сторони своїм правом закріпленим статтею 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства « Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та в результаті підписав заяву-анкету № б/н, на підставі якою їй було оформлено та видано банківську картку (а.с. 6 зворот).

Згідно долученого позивачем розрахунку заборгованості станом на день звернення із позовною заявою розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 становить 17798,92 грн, що складається із 8399,12 грн загальний залишок заборгованості за тілом кредиту. 9399,79 грн загальний залишок заборгованості за відсотками (а.с. 5-6).

Також наявний паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» з наявним особистим підписом відповідача (а.с. 32-37).

Позивач, в свою чергу, звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що аналізуючи анкету-заяву від 27.11.2018 року, встановлено, що заява-анкета не містить будь-яких даних про строк дії кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, строку повернення кредиту тощо. Також в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначеного її розміру. Також, за наданим позивачем витягом із умов та правил надання банківських послуг між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру процентів, штрафів, комісії, оскільки зазначені складові договору не містять підпису відповідача, тому відповідно відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Проаналізувавши у сукупності наявні докази, надані позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами позовні вимоги, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 27.11.2018 року було підписано заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Апелянт в свою чергу зазначає, що факт підписання відповідачем заяви-анкети, в котрій міститься пункт щодо ознайомлення клієнта з умовами і правилами надання банківських послуг, свідчить про ознайомлення останнього із вказаними умовами і правилами та зобов`язання в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно сталої судової практики застосування норм права під час розгляду даної категорії справ, за відсутності належних доказів на підтвердження ознайомлення клієнта з наданими банком умовами і правилами надання банківських послуг, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування, вищенаведені посилання апелянта щодо ознайомлення із умовами і правилами, шляхом підписання анкети-заяви не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження наявності підстав для задоволення відповідних позовних вимог в даній частині.

Відповідна правова позиція також міститься й в постанові ВС від 02.12.2020 року по справі № 284/157/20, на котру також посилається безпосередньо апелянт, як на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Стосовно наявності в матеріалах справи паспорту споживчого кредиту, слід зазначити, що з його змісту вбачаються умови обслуговування кредитного продукту, а саме картки «Універсальна» та «Універсальна Gold» та відповідно наведені відомості щодо розміру процентної ставки, відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту споживача за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, а також розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Вказаний паспорт споживчого кредиту дійсно містить підпис відповідача ОСОБА_1 , що підтверджує ознайомлення останнього з його змісту. Однак, за відсутності відомостей щодо типу кредитної картки, яку було отримано відповідачем, зазначені апелянтом доводи не можуть братися до уваги апеляційним судом в даній справі, оскільки не можливо встановити за якою саме відсотковою ставкою повинні були нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами. Відомості щодо типу банківського продукту не містяться ні в заяві-анкеті про приєднання, підписаної відповідачем, ні безпосередньо в паспорті споживчого кредиту.

Будь-яких інших доводів, які б підтверджували порушення судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права апелянтом наведено не було.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення Біляївського районного суду Одеської області без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Омельченко Євгена Володимировича в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький