Номер провадження: 22-ц/813/5506/22
Справа № 501/3913/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лоли Лесі Олександрівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту Чорноморськ»), до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

17.11.2020 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація морського порту «Чорноморськ») (далі АМПУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) у розмірі 81 195,24 грн., в подальшому уточнивши суму, просило стягнути на їх користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 66 408,84 грн. (т.1, а.с.201).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2018 року, приблизно о 02 год. 39 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 по вул.Паромній, с.Б.Балка, м.Чорноморська Одеської області, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв з`їзд з дороги у воду.

Під час даного ДТП, ОСОБА_1 здійснив наїзд та пошкодив металеве огородження понтонного мосту через Сухий лиман.

Після скоєння ДТП, відповідач ОСОБА_1 до ДП «АМПУ» з приводу відшкодування збитків та надання інформації про себе не звертався.

В подальшому, відповідача ОСОБА_1 було запрошено для складання дефектного акту пошкодженого шлагбауму, однак відповідач для складання акту не прибув.

27.12.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Босфор-Одеса» спільно із ДП «АМПУ» було складено дефектно-технологічну відомість з визначення об`єму робіт, необхідних для усунення дефектів від пошкодження.

Згідно калькуляції вартості відновлювальних робіт, їх вартість складає 41 916 грн.

Відповідно до приймально-здаточних актів та акту №31 надання послуг, вказані послуги з ремонту були наданні ТОВ «Босфор-Одеса» та оплачені згідно платіжного доручення.

Крім того, з метою локалізації та ліквідації забруднення Сухого лиману від паливно-мастильних матеріалів автомобіля «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 в районі паромної переправи був спрямований т/х «НСЗ-28».

В результаті проведеної ДП «АМПУ» роботи по локалізації та усунення забруднення акваторії порту, результатом чого стала мінімізація збитків, які завдав відповідач державі Україна, були понесені витрати в розмірі 39 279,24 грн.

Позивач вказав, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП встановлена в постанові Іллічівського міського суду Одеської області від 17 січня 2019 року по справі про адміністративні правопорушення № 501/3899/18.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2021 року позовні вимоги ДП «АМПУ» були задоволені та на користь ДП «АМПУ» з ОСОБА_1 було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 66 408,84 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2021 року, ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.69-75).

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «АМПУ» просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення (т.2, а.с.125-128).

Вирішуючи питання про слухання справи в прядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (т.2, а.с. 139-141, 144).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 05.10.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Проте, через перебування судді Цюри Т.В. в частковій річній відпустці, повний текст судового рішення складений 07.11.2022 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції майже 8 місяців (т.2, а.с. 95), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

З цих підстав клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лоли Л.О. про відкладення судового засідання (т.2, а.с.150-151) задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів враховує, що заявник клопотання не надала суду доказів про неможливість її та відповідача ОСОБА_1 участі в розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, за допомогою власних технічних засобів, як то передбачено ст. 212 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Заперечуючи про позовних вимог, відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позову (т.1, а.с.88-90), посилаючись на те, що у постанові Іллічівського міського суду Одеської області від 17.01.2019 не встановлений і не підтверджений факт і причинний зв`язок між діянням та настанням суспільно шкідливих наслідків спричинення механічних пошкоджень шлагбауму та витоку масла і бензину у воду. Відповідач також зазначив, що факт проведення переліку робіт, вказаних у дефектно-технологічній відомості, витягу з судового журналу т/х «НСЗ-28», розрахунку вартості використання т/х «НСЗ-28» та інших документах, наданих позивачем до позову, викликає у нього сумнів, та вказав, що позивачем не надано суду доказів сповіщення відповідача про запрошення для участі у складанні акту дефекації технічного стану шлагбауму, тощо.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що 17 грудня 2018 року, приблизно о 02 годині 39 хвилин, відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 по вул.Паромній, с.Б.Балка, м.Чорноморська Одеської області, в порушення п.12.1 ПДР не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв з`їзд з дороги у воду, що відображено в постанові Іллічівського міського суду Одеської області від 17.01.2019 по справі про адміністративне правопорушення № 501/3899/18 (т.1, а.с.6-7).

В подальшому, після отримання інформації про особу ОСОБА_1 , останнього було запрошено для складання дефектного акту пошкодженого шлагбауму (т.1, а.с.10-12), однак відповідач ОСОБА_1 для складання акту не прибув.

27.12.2018 ТОВ «Босфор-Одеса» спільно із ДП «АМПУ» складено дефектно-технологічну відомість з визначення об`єму робіт, необхідних для усунення дефектів від пошкодження (т.1, а.с.13-14).

Згідно калькуляції вартості відновлювальних робіт, їх вартість складає 41 916 грн. (т.1, а.с.15-16).

Крім того, відповідно до приймально-здаточних актів та акту №31 надання послуг, вказані послуги з ремонту були наданні ТОВ «Босфор-Одеса» та оплачені згідно платіжного доручення (т.1, а.с.23-26, 27).

Забруднення Сухого лиману паливно-мастильними матеріалами легкового автомобіля в районі паромної переправи, підтверджується копією довідки про забруднення навколишнього природного середовища від 17.12.2018 (т.2, а.с.20). Проведення робіт з метою локалізації та ліквідації забруднення Сухого лиману від паливно-мастильних матеріалів автомобіля «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 в районі паромної переправи був спрямований т/х «НСЗ-28», що підтверджується витягами із суднових журналів (т.1, а.с.17).

В результаті проведеної ДП «АМПУ» роботи по локалізації та усунення забруднення акваторії порту, результатом чого стало мінімізація збитків, які завдав відповідач державі Україна, понесені витрати в розмірі 39 279,24 грн. (т.1, а.с.22).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із вимог, передбачених ст.ст. 22, 1166, 1187ЦК України, та взяв до уваги п.6 постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

В своїх письмових поясненнях відповідач ОСОБА_1 підтвердив обставини скоєння ним ДТП, та підтвердив факт здійснення ним з`їзду з дороги у воду на понтонному мості через Сухий лиман.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов правильного висновку про те, що обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, має бути покладено на відповідача ОСОБА_1 .

Так, суд виходив із того, що відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки у загальному розмірі 81 195,24 грн.

Проте, судом першої інстанції було враховано, що 01.07.2021 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої вказує вказав, що загальний розмір збитків завданих позивачу відповідачем, складає 66 408,84 грн., із яких 27 129,60 грн. матеріальна шкода в розмірі відновлювальних робіт шлагбауму та 39 279,24 грн. - за роботи по локалізації та усунення забруднення акваторії порту (т.1, а.с.201).

Заява про уточнення (зменшення) позовних вимог була мотивована тим, що згідно виконавчої ремонтної відомості проводились роботи, які не стосувались виконання ремонту металевого огородження понтонного мосту через ОСОБА_2 , а стосувались інших плавзасобів позивача (п.6.3, 6.4 відомості).

Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач та його представник свого розрахунку суду не надали, не спростували розмір робіт за виконання ремонту металевого огородження понтонного мосту через Сухий лиман, які визначені в п.6.1 та 6.2 відомості з урахуванням ПДВ, у зв`язку з чим суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд обгрунтовано зазначив, що відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що станом на 17 грудня 2018 року автомобіль «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований в ПрАТ «СК «УНІКА», поліс № АМ 2538693), а тому суд мав пред`явити позов до вказаної страхової компанії в межах страхового ліміту, не можуть бути підставою для скасування законного і обгрунтованого судового рішення.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_1 та його представник жодного разу не вказали про те, що автомобіль «DAEWOO LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований в СК «УНІКА», ні в запереченнях на позовну заяву, ні в подальшому (т.1, а.с.88-90, 191, 202, 205, 208-209).

Копія зазначеного страхового Полісу № АМ 2538693 з`явилася в матеріалах справи лише 20.09.2021 року, тобто майже через 3 роки після скоєного ДТП (т.2, а.с.23).

Крім того, матеріали справи не мають жодного доказу того, що відповідач ОСОБА_1 в установленому законом порядку і строки звертався до страхової компанії «УНІКА» з заявою про виникнення страхового випадку та необхідності страхового відшкодування.

У зв`язку з цим, посилання заявника апеляційної скарги на постанову Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц, є безпідставним і необгрунтованим.

Що стосується постанови Верховного Суду від 15.10.2020 року по справі № 755/7666/20, то такої постанови Верховним Судом не приймалось.

Приймалась постанова Верховним Судом 15.10.2020 року по справі № 755/7666/19, однак і в ній також йдеться про інші правовідносини, у тому числі стосовно ПрАТ «СК «ВУСО».

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лоли Лесі Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.11.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра