Справа № 676/5502/21
Номер провадження 2/676/448/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

16 серпня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог вказує, що згідно із договором купівлі-продажу від 10.10.2019 р. зареєстрованого в реєстрі за № 487, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Бомк О.В., позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У вище вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_3 , колишній чоловік який не проживає за місцем реєстрації більше одного року без поважних причин, але знятись з обліку добровільно не бажає. Реєстрація відповідача чинить їй перешкоди в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В суді представник позивача позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином судовою повісткою у відповідності до ст. 128 ЦПК України.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28.02.2018 р.

На підставі договору купівлі-продажу від 10.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Бомк О.В. зареєстрованого в реєстрі за №487, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки № 3034/04-17 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 06 вересня 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Актом перевірки паспортного режиму від 06.09.2021 р., встановлено, що ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований, але не проживає більше десяти років.

Нормами статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частинідругійцієїстатті, перестали бути членами сім`їнаймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони маютьтакі ж права і обов`язки, як наймач та члени йогосім`ї, як зазначено у частинідругій статті 64 ЖК УРСР.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частинубудинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі статтею 156 ЖК УРСР члени сім`ївласника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщеннямнарівні з власникомбудинку (квартири), якщо при їхвселенні не булоіншої угоди про порядок користуванняцимприміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, шо сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту.

Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що в спірній квартирі відповідач не проживає понад десять років, у витратах по утриманню квартири участі не приймає. Відповідач створив іншу сім`ю з якою проживає за межами України, його особистих речей в квартирі немає, перешкоди ОСОБА_3 в проживанні в квартирі не чинились, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Протягом усього часу відсутності в будинку, відповідач жодного разу не ставив питання про вселення в будинок, що вказує на те, що він визначився з місцем свого проживання.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільногозаконодавства.

Відповідач за захистом свого цивільного права до суду не звертався.

З огляду на те, що відповідач не є членом сім`ї власника житла, у спірній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає, будь-якої участі в облаштуванні квартири не приймає та комунальні послуги не сплачує, відповідач з місцем свого проживання на даний час визначився і не ставить перед судом питання про порушення його права на проживання в спірній квартирі, суд приходить до висновку, що визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 відповідає пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391, 406 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2022 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.