Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/27/22

Провадження № 2/439/224/22

01 квітня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді Петейчук Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Мицик Олег Володимирович,

відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області, про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, ухвалив таке рішення.

Позивачка - ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області, у якій просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області про звільнення ОСОБА_1 з посади «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Також поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Окрім цього, стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стислий виклад позиції позивачки.

Позивачка зазначає, що наказом № 286 від 10 грудня 1980 року ОСОБА_1 прийнято на посаду «фельдшера-лаборанта» Клінічної лабораторії Бродівської центральної лікарні. У подальшому наказом за № 510-к від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнено із роботи у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників.

Позивачка вказує, що із копією наказу про звільнення вона ознайомлена 06 грудня 2021 року, де у цей же день отримала трудову книжку.

Позивачка стверджує, що наказ про її звільнення з роботи є незаконним, оскільки при її звільненні роботодавцем було порушено процедуру звільнення. Зокрема не враховано її переважного права на залишенні на роботі та не запропоновано вакантної посади за фахом і не за фахом.

Позивачка зауважує, що роботодавцем при прийнятті рішення про припинення трудових відносин із останньою не дотримано вимоги статті 42 Кодексу законів про працю України. А саме щодо переважного права позивачки на залишення на роботі. Позивачка та працівники, які залишилися працювати на тотожній посаді мають однаковий рівень освіти та кваліфікації. Зокрема середня спеціальна освіта за фахом та вища кваліфікація. Продуктивність праці є рівною. При цьому загальний, безперервний стаж роботи позивачки становить сорок один рік. Такий стаж роботи є довшим ніж у працівників, які залишилися працювати та у яких відсутнє переважне право на залишенні на роботі.

Позивачка мотивує, що за період її трудової діяльності порушень трудової дисципліни не було, останній двічі оголошувалася подяка, про що свідчать відповідні відмітки у трудовій книжці. Відтак позивачка мала законні підстави щодо надання їй переважного права на залишення на роботі. Однак роботодавець не розглядав можливості реалізації переважного права позивачки та прийняв рішення про її звільнення з порушенням вимог трудового законодавства України.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 самостійно звернулася із заявою про звільнення із 04 грудня 2021 року із посади «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Цю посаду вона обіймала на 0,25 ставки на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відтак відповідач не мав жодної правової підстави примусово утримувати позивачку за місцем праці.

Відповідач вказує, що не можна визнати обґрунтованим розрахунок середньоденної заробітної плати, проведений представником позивачки, у розмірі 346 гривень 39 копійок за два місяці, виходячи із розрахунку саме за вересень-жовтень 2021 року. Позаяк датою звільнення ОСОБА_1 є 04 грудня 2021 року, а тому розрахунок повинен проводитися за період жовтень-листопад 2021 року.

Відповідач акцентує, що визначені позивачкою понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу не є достовірними та не можуть бути предметом стягнення відповідних витрат із відповідача.

На думку відповідача позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути задоволені судом. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

11 січня 2022 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Від представника відповідача - директора Тимуся Мирослава Ярославовича надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог повністю, вважає їх безпідставними та просить суд відмовити щодо задоволення таких повністю.

Від представника позивачки - адвоката Мицика Олега Володимировича надійшло клопотання про долучення доказів до цивільної справи, яке в подальшому задоволено судом.

Під час судового засідання представник позивачки - адвокат Мицик Олег Володимирович позовні вимоги підтримав повністю. Надав уточнення щодо розрахунку середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Окремо надав суду письмові пояснення щодо обставин справи та доказів, якими вони підтверджуються. Вважає звільнення позивачки - ОСОБА_1 незаконним. Тому просить суд задовольнити позовні вимоги повністю із врахуванням уточненого розрахунку. Окрім цього, зазначив, що докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів із моменту ухвалення рішення по суті.

Відповідач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

За правилами норми частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, встановлений Законом.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що 10 грудня 1980 року ОСОБА_1 прийнята на посаду фельдшера-лаборанта Клінічної лабораторії Бродівської центральної районної лікарні, про що виданий наказ № 286 від 10 грудня 1980 року. Відповідно до наказу за № 46-к/а від 04 лютого 2021 року переведена в Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Та вже 04 грудня 2021 року звільнена з роботи у зв`язку із скорочення штату та чисельності працівників, про що виданий наказ № 510-к від 03 грудня 2021 року, що підтверджується наданими суду копіями трудової книжки від 14 серпня 1975 року та трудової книжки від 04 грудня 2021 року (а.с. 11-15).

На момент звільнення ОСОБА_1 працювала на посаді «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичного центру Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Загальний, безперервний стаж роботи ОСОБА_1 становить повних сорок років. За час трудової діяльності ОСОБА_1 двічі оголошена подяка, а саме: 18 червня 1976 року - наказ за № 46 від 18 червня 1976 року; 14 червня 1985 року - наказ № 72 від 14 червня 1985 року. ОСОБА_1 підтвердила кваліфікацію лабораторної справи/клініки, категорія - вища, що підтверджується посвідченням № 511-к від 16 вересня 2020 року (а.с. 16).

ОСОБА_1 03 грудня 2021 року звернулася із заявою на ім`я директора Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області Тимуся Мирослава Ярославовича щодо звільнення її із посади «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичного центру, а саме: із 0,25 ставки на час відпусти по догляду за дитиною до досягнення трьох років із 04 грудня 2021 року, що підтверджується наданою суду відповідною копією заяви (а.с. 31).

ОСОБА_1 - фельдшер-лаборант Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області попереджена про скорочення штату та чисельності працівників (наказ за № 396-к від 30 вересня 2021 року) та подальше звільнення з посади на підставі статті 40 Кодексу законів про працю України, яке відбудеться 01 грудня 2021 року. Окрім цього, ОСОБА_1 не запропоновано вакантних посад для подальшого працевлаштування позивачки, що підтверджується Попередженням про заплановане вивільнення; реєстром кореспонденції для відправлення № 1345 від 01 жовтня 2021 року (а.с. 91-92).

На момент звільнення ОСОБА_1 були наявні вакантні посади для працевлаштування, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 113/01-10 від 20 січня 2022 року (а.с. 70).

Профспілковий комітет Бродівської районної організації Львівської області Профспілки працівників охорони здоров`я України запропонував перевести працівників пенсійного віку, які підлягають скороченню, на 0,5 ставки та в подальшому дає погодження на скорочення штату та чисельності працівників із дотриманням вимог чинного законодавства, що підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету № 6 від 28 жовтня 2021 року; відповіддю на адвокатський запит № 114/01-10 від 20 січня 2022 року (а.с. 95-96).

Також суду надано на дослідження Штатний розпис Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області та Наказ «Про внесення змін в штатний розпис Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області» № 506-к від 01 грудня 2021 року (а.с. 73-90).

Заробітна плата ОСОБА_1 за жовтень місяць 2021 року - становить 3 845 гривень 85 копійок, за листопад місяць 2021 року - становить 6 923 гривні 63 копійки (а.с. 18, 101)

Мотиви суду.

1. Щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За змістом статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємств, установ, організацій, скорочення численності або штату працівників.

Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, установі, організації.

При цьому доцільно враховувати, що:

-працевлаштування попередженого про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівника є обов`язком роботодавця, і такий обов`язок роботодавцем повинен виконуватись добросовісно без застосування надмірного формалізму, оскільки працівник є більш вразливою стороною трудових правовідносин;

-при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині 2 статті 42 Кодексу законів про працю України;

-коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

Водночас кваліфікація як рівень досягнення компетентності є результатом навчання на певному рівні вищої освіти, який визначає здатність особи успішно здійснювати професійну діяльність у певній галузі.

Статтею 160 Кодексу законів про працю України встановлено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Трудові колективи через обраних ними уповноважених, професійні спілки в особі своїх виборних органів і представників контролюють додержання всіма працівниками нормативних актів про охорону праці на підприємствах, в установах, організаціях.

Нормою частин 1-3 статті 252 Кодексу законів про працю України визначено, що працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Про виконання роботодавцем у повному обсязі обов`язку з пропонування вакантних посад буде свідчити відсутність з моменту повідомлення працівника про скорочення чисельності або штату працівників і до дня його звільнення вакантних посад та фактів приймання нових працівників до підприємства.

За правилами статті 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Виходячи зі змісту статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як вбачається із доказів по справі, на момент звільнення ОСОБА_1 працювала на посаді «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичного центру Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області. Загальний, безперервний стаж роботи становить повних сорок років. За час трудової діяльності позивачки, останній неодноразово оголошувалася подяка.

Позивачка ОСОБА_1 здобула «середню спеціальну освіту» та «вищу кваліфікацію». Рівень освіти та кваліфікації, продуктивність праці позивачки є аналогічними, що і у інших працівників даного підприємства, які працюють на тотожній посаді та не були вивільненими. Відтак як наслідок позивачка має переважне право на залишення на роботі, із врахуванням її сорокарічного загального безперервного стажу, який є більшим, ніж у інших працівників, які не були вивільнені при скороченні штату і чисельності працівників.

Під час попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 , відповідачем не враховано кваліфікацію, стаж, продуктивність праці позивачки. Також не враховано її переважне право перед іншими працівниками на залишення на роботі.

На момент звільнення позивачки на підприємстві були наявні інші вакантні посади, у тому числі за спеціалізацією та кваліфікацією останньої. Проте роботодавцем такі робочі місця запропоновані ОСОБА_1 не були. Як наслідок при звільненні позивачки, відповідачем, у порушення частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України, не запропоновані всі вакантні посади (інша робота), які з`явились та існували на підприємстві з моменту повідомлення позивачки про наступне вивільнення.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивачки з посади «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області та поновлення останньої на зазначеній посаді є обґрунтованими, підтверджуються достатніми, достовірними, допустимими, належними доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

2. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За правилами частини 3 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При цьому відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно пункту 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Тому як наслідок час вимушеного прогулу позивачки розпочався починаючи із 04 грудня 2021 року по 01 квітня 2022 року включно. Тобто, зазначений період становить 81 робочий день.

Відповідно до наданого розрахунку представником позивача, за останні два календарних місяці, що передували звільненню позивачки, останній нарахована заробітна плата за жовтень 2021 року - у розмірі 3 845 гривень 85 копійок, за листопад 2021 року - у розмірі 6 923 гривні 63 копійки. Загальний розмір нарахованої заробітної плати за вказаний період становить: 10 769 гривень 48 копійок. Кількість днів у жовтня-листопаді 2021 року становила 61 день. Отже, середньоденний розмір заробітної плати позивачки за зазначений період становив 176 гривень 55 копійок, із розрахунку: 10 769 гривень : 61 день = 176 гривень 55 копійка за день.

Саме такий розмір середньоденного розміру заробітної плати просить застосувати позивачка.

Для належного обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки - ОСОБА_1 необхідно помножити її середньодобовий заробіток за два місяці, які передували незаконному звільненню, на кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу, а саме за: 81 робочий день часу вимушеного прогулу за період із 04 грудня 2021 року по 01 квітня 2022 року. Відтак розмір середнього заробітку становить 14 300 гривень 55 копійок із розрахунку: 176 гривень 55 копійок/ день х 81 робочий день = 14 300 гривень 55 копійок.

3. Щодо розподілу судового збору.

За правилами частини 1-2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняють позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас позивачкою заявлена вимога про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Така вимога за своєю правовою природою не є тотожною поняттю заробітна палата та підлягає сплаті судового збору на загальних підставах.

Доказами по справі підтверджується, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок (а.с. 1).

Виходячи із законодавчих приписів статті 141 ЦПК України, зважаючи на норму пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий за подання даного позову підлягав сплаті 992 гривні 40 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області необхідно пропорційно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок за подання позовної заяви на рахунок ОСОБА_1 , що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді «фельдшера-лаборанта» Клініко-діагностичної лабораторії Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, тобто з 04 грудня 2021 року по день ухвалення судового рішення у розмірі 14 300 гривень 55 копійок.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 квітня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Бродівська центральна міська лікарня» Бродівської міської ради Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, м. Броди, вул. Юридика, 22, .

Суддя Б.М. Петейчук