Справа №345/5427/21
Провадження № 2-о/345/7/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., присяжних Венгер О.І., Стечак С.М., з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Калуської міської ради Івано-Франківської області, про визнання особи недієздатною та призначення їй опікуна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що його дочка ОСОБА_2 є інвалідом першої «А» групи з дитинства, потребує постійного догляду. Також дочка знаходиться на «Д» обліку у психіатра із діагнозом «важка розумова відсталість». На підставі наведеного, заявник просить визнати ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном ОСОБА_1 .

Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про визнання ОСОБА_2 недієздатною та про встановлення над нею опіки підтримує, просить суд її задоволити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення даної заяви.

ОСОБА_2 , згідно висновку судово-психіатричного експерта № 42/2022 від 21.02.2022, за станом здоров`я не може брати участь у розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 являється інвалідом першої «А» групи з дитинства (а.с. 7), знаходиться на «Д» обліку у психіатра (а.с. 8).

Згідно консультативного висновку спеціаліста, ОСОБА_2 поставлено діагноз: тяжка розумова відсталість органічного ґенезу з розладами поведінки, що потребують догляду та лікування, складний тип олігофренічного дефекту ( внутрішня гідроцефалія, спастичний тетрапарез із вираженим стійким руховим дефіцитом. Симптоматична епілепсія, без приступний період) (а.с.9).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №42/2022 від 21.02.2022, ОСОБА_2 страждає психічним розладом - важкою розумовою відсталістю, що згідно МКХ-10 F72. Зазначене захворювання позбавляє ОСОБА_2 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 страждає хронічним психічним розладом, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні всі правові підстави для визнання її недієздатною.

При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна.

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Відповідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку опікунської ради Калуської міської ради (а.с.5), затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 23.11.2021 №326 (а.с.4), опікунська рада дійшла висновку про можливість і доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном дочки ОСОБА_2 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення ОСОБА_1 її опікуном.

На підставі ст.ст. 39, 40, 60, 63 ЦК України, керуючись ст.ст. 293, 295, 299-300 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатною - два роки з моменту набрання ним законної сили.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення, визначеного рішенням суду.

Скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий

Присяжні