ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5785/22 Справа № 212/2420/22 Суддя у 1-й інстанції - Овсянніков В.С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи

заявник-ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР"

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року про відмову у видачі судового наказу, винесену суддею Овсянніковим В.С. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У травні 2022 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по оплаті за житлово-комунальні послуги на суму - 7 427,78 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року відмовлено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" у видачі судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2, 8, 9 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР", будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" вказувало на те, що споживач ОСОБА_1 є власником приміщення АДРЕСА_1 за яким обраховується заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, а саме послуг з управління багатоквартирним будинком, що є утриманням будинку та прибудинковох території. Право власності ОСОБА_1 підтверджено копією витягу про реєстрацію права власності свідоцтва право власності від 22.11.2003 року.

Заявник вказує, що позови про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання нерухомого майна пред`являються, відповідно до норм ч.1 ст.30 ЦПК України за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17 та у постанові від 04.03.2020 у справі №757/91/19-ц.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається ухвала зазначена у п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями правил підсудності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Так, за змістом ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

З матеріалів справи вбачається, що заявник звернувся до суду з заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за користування житлово-комунальними послугами.

Свої вимоги мотивували тим, що ОСОБА_1 є власником квартири (приміщення) АДРЕСА_1 та за якою обраховується заборгованість по сплаті послуг з управління багатоквартирним будинком, що спрямовуються на утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За правилами ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Зважаючи на те, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за адресою: АДРЕСА_2 який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Покровського (Жовтневого) району м.Кривого Рогу, дана справа підсудна саме цьому суду.

Отже, заява про видачу судового наказу подана відповідно до положень ст.30 ЦПК України, тобто з дотриманням правил підсудності.

Враховуючи вищевказані обставини, норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності. Висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності не ґрунтується на матеріалах справи, не відповідає вимогам закону та базується на невірному тлумаченні норм процесуального права, зважаючи на положення ст.30 ЦПК України, якою для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна передбачена виключна підсудність.

Посилання суду першої інстанції на те, що місце реєстрації боржника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 що територіально відноситься до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу, як на підставу відмови у видачі судового наказу є необґрунтованим, оскільки у разі конкуренції правил підсудності (статті 27 та 30 ЦПК України) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК.

Таким чином, розподіл судових витрат, сплачених заявником за подання апеляційної скарги в розмірі 2481 грн., має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08 липня 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року

Головуючий:

Судді: