Справа № 308/7991/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 року, повний текст якої складено 26 жовтня 2021 року, головуючий суддя Данко В.Й., про поворот виконання щодо ОСОБА_2 судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 14 серпня 2020 року у цивільній справі № 308/7991/20 за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 , -

встановив:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мигальчич Л.А., оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2021 про поворот виконання щодо ОСОБА_2 судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2021 у зазначеній справі. На її думку, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 445 ч. 2 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, в якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Таких підстав для повороту виконання судового наказу не було і заявником такі не були доведені.

26.10.2019 сторони уклали шлюб, але проживали разом без реєстрації шлюбу і до цього. Ще до укладення шлюбу ОСОБА_2 достеменно знав, що ОСОБА_1 вагітна, оскільки вона погано почувалася, мала токсикоз, перепади настрою, він возив її на лікування і т.ін. Однак, через різні непорозуміння між сторонами почалися конфлікти, ОСОБА_1 подала позов про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народився син ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_2 не давав згоди на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері і оскільки сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, не маючи інших засобів для життя та маючи на меті отримати соціальну допомогу на дитину ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування із заявою про визначення місця проживання дитини.

Під час розгляду питання органом опіки та піклування ОСОБА_2 визнавав себе батьком дитини, ставив питання про графік зустрічей із сином, але коштів на утримання дитини не надавав. Тому ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

У подальшому ОСОБА_2 пред`явив до неї позов про виключення з актового запису відомостей про нього як про батька дитини. Крім цього, подавав заяви про скасування судового наказу, чим уже не визнавав себе батьком дитини, тоді як до цього домагався побачень із сином. Тобто, поведінка ОСОБА_2 була суперечливою та непослідовною.

Саме така поведінка спонукала ОСОБА_1 визнати позов ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про нього як про батька дитини. При цьому, кровна спорідненість батька із сином не спростовувалася відповідними тестами, експертизою, які є основними доказами в таких спорах.

Виходячи з цього, незрозуміло, на підставі яких доводів і аргументів суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 подаючи заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини подала завідомо неправдиві дані чи підробила документи. Аліменти ОСОБА_2 сплачував самостійно, а не в порядку примусового їх стягнення органом ДВС, для чого не мав би правових підстав, якщо б не вважав себе батьком дитини.

Апелянт просить оскаржену ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: ОСОБА_1 та її представника адвоката Мигальчич Л.А., які апеляцію підтримали, ОСОБА_2 та його представника адвоката Чернобука Я.Л., які скаргу не визнали, оглянувши матеріали цивільних справ № 308/621/20 і № 308/7743/20, обговоривши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

21.01.2020 ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 позов про встановлення режиму окремого проживання подружжя та стягнення аліментів на утримання вагітної дружини (а.с. 1-5 справи № 308/621/20). Позов мотивувався, зокрема, тим, що 26.10.2019 сторони уклали шлюб, «в період перебування в шлюбі позивач завагітніла», що підтверджується довідкою про медичне обстеження від 23.12.2019, де термін вагітності складає 12 тижнів. Проте, після укладення шлюбу поведінка відповідача стала негативною щодо позивачки, подружжя перестало проживати разом, виникли підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя та стягнення аліментів на утримання вагітної дружини.

06.08.2020 ОСОБА_2 пред`явив до ОСОБА_1 позов про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини (а.с. 24-26, а.с. 2-5 справи № 308/7743/20). Посилався на те, що 26.10.2019 сторони уклали шлюб, однак, 23.12.2019 під час ультразвукової діагностики дружини стало відомо, що термін її вагітності складає 12 тижнів, тобто, дата ймовірного зачаття дитини припадає на 28.09.2019 - ще до моменту спільного проживання сторін і до реєстрації шлюбу. Дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак, маючи обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві, позивач просив виключити з актового запису № 739 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 10.07.2020 Ужгородським міським відділом ДРАЦС, відомості про нього як про батька дитини.

12.08.2020 ОСОБА_1 подала до Ужгородського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-3). Заяву було вмотивовано, зокрема, тим, що 26.10.2019 сторони уклали шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , однак, сторони проживають окремо, судом наразі вирішується спір про встановлення режиму окремого проживання сторін, син сторін проживає з матір`ю, коштів на його утримання батько не надає.

14.08.2020 Ужгородський міськрайонний суд видав наказ у цій справі № 308/7991/20, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15).

27.08.2020 ОСОБА_2 подав до Ужгородського міськрайонного суду заяву про перегляд судового наказу від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 у зв`язку з нововиявленими обставинами, а саме, у зв`язку з оспорюванням ним у справі № 308/7743/20 свого батьківства щодо дитини, а також вказуючи на реєстрацію матір`ю народження дитини без його участі, із зазначенням прізвища дитини « ОСОБА_3 » без його згоди та присутності (а.с. 19-22).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29.09.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено (а.с. 50-52).

03.09.2020 у зв`язку з пред`явленням вищевказаного судового наказу до примусового виконання постановою держвиконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження № 62921509 (а.с. 149-150). У рамках цього провадження ОСОБА_2 у період з вересня 2020 року по серпень 2021 року сплатив на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на загальну суму 34384,00 грн, що підтверджується квитанціями, в яких зафіксована сплата коштів Ужгородському МВ ДВС (а.с. 157-163).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20, яке набрало законної сили 11.12.2020, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено, виключено з актового запису № 739 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 10.07.2020 Ужгородським міським відділом ДРАЦС, відомості про ОСОБА_2 як про батька дитини (а.с. 65-68, а.с. 69-72 справи № 308/7743/20). Рішення суду не оскаржувалося, його копії були отримані сторонами 08.12.2020 (а.с. 73, 74 справи № 308/7743/20). Цим рішенням встановлено, зокрема, що відповідачка ОСОБА_1 позов визнала, позивач стверджує, а відповідачка ОСОБА_1 не заперечила, що ОСОБА_2 не є батьком дитини.

З матеріалів справи № 308/7743/20 убачається, що позивач ОСОБА_2 одночасно з пред`явленням позову заявив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для спростування чи встановлення його біологічного батьківства щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у подальшому підтримав його заявою від 29.10.2020 (а.с. 19-20, 60 справи № 308/7743/20). У судовому засіданні 10.11.2020 позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 підтримали це клопотання, однак, після визнання позову відповідачкою ОСОБА_1 доцільність проведення вищевказаної судової експертизи була поставлена під сумнів саме відповідачкою ОСОБА_1 та її представником адвокатом Мигальчич Л.А., після чого з огляду на визнання позову проведення експертизи було визнане стороною позивача недоцільним, клопотання було залишене без розгляду, а в протоколі судового засідання шість (!) разів зафіксовані заяви відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Мигальчич Л.А. про визнання позову (а.с. 66-68 справи № 308/7743/20).

22.01.2021 ОСОБА_2 подав до Ужгородського міськрайонного суду заяву про перегляд судового наказу від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 у зв`язку з нововиявленими обставинами посилаючись на набрання законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20, яке свідчить про те, що він не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 59-61).

23.01.2021 Ужгородський МВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) видав ОСОБА_2 . Свідоцтво серії НОМЕР_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , про що цього ж дня складено актовий запис № 03 (а.с. 74 справи № 308/621/20).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2021, з урахуванням ухвали цього ж суду від 02.03.2021 про виправлення описки в судовому рішенні, заяву ОСОБА_2 задоволено, судовий наказ, виданий цим судом 14.08.2020 у справі № 308/7991/20, скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено (а.с. 87-88, 93). Суд виходив, зокрема, з того, що обов`язок по утриманню дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може бути покладений на ОСОБА_2 , який не є його батьком.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2021 було залишено без змін (а.с. 131-135). Вирішуючи справу апеляційний суд послався серед іншого на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20 встановлено, що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2021 у справі № 308/621/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено режим окремого проживання подружжя, які перебували в шлюбі, зареєстрованому Ужгородським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 837, у період з 21.01.2020 по 23.01.2021 (а.с. 89-95 справи № 308/621/20). Вирішуючи справу суд врахував обставини, встановлені чинним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20, як преюдиційні, а також констатував, що фактично шлюбні відносини у сторін були короткостроковими (близько двох місяців), у шлюбі ОСОБА_1 народила дитину, батьком якої не є ОСОБА_2 , суд погоджується з доводами сторони відповідача, що вказаний факт може свідчити про негідну поведінку позивачки у шлюбі, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення на її користь аліментів на її утримання за період вагітності та досягнення дитиною 3-х років.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 10.06.2021 погодився з висновками Ужгородського міськрайонного суду, викладеними в рішенні від 24.02.2021, залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не взяв до уваги доводів апеляції про відсутність підтвердження відповідною експертизою факту біологічного походження дитини від відповідача, вказав на наявність преюдиційного щодо відповідних обставин рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20 та своєю чергою констатував, що фактичні обставини щодо шлюбних відносин сторін можуть свідчити про негідну поведінку позивачки у шлюбі, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині стягнення на її користь аліментів на її утримання (а.с. 125-131 справи № 308/621/20).

Постановою держвиконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.09.2021 закінчено виконавче провадження № 62921509 на підставі ст. 39 ч. 1 п. 5, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), судовий наказ Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 повернуто до суду і такий знаходиться в матеріалах справи (а.с. 143, 144).

Заяву про поворот виконання судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 ОСОБА_2 умотивував серед іншого тим, що виходячи з фактичних обставин стосунків між сторонами та враховуючи чинне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2020 у справі № 308/7743/20, ухваленого внаслідок визнання ОСОБА_1 позову, остання на момент подання заяви про видачу судового наказу знала про те, що він не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, подала заяву свідомо не повідомивши суду про цю обставину, тобто, фактично повідомивши суду завідомо неправдиві відомості (а.с. 145-148).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2021 заяву ОСОБА_2 задоволено, в порядку повороту виконання судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 14.08.2020 у справі № 308/7991/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 34384,00 грн (а.с. 174-177).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для повороту виконання рішення, оскільки таке було обґрунтоване на завідомо неправдивих відомостях стягувача про батьківство платника аліментів щодо дитини.

За правилами, встановленими ЦПК України:

ст. 444:

суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами він відмовляє в позові повністю (ч. 3 п. 3);

питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5);

до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку (ч. 6);

заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи (ч. 10);

ст. 445:

у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача (ч. 2).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України:

обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1);

обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4);

правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (ч. 7).

Чинними судовими рішеннями, ухваленими у справах за спорами між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , встановлені обставини, які не підлягають повторному доказуванню, а саме, що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина була зачата до початку спільного проживання сторін. Ці обставини визнані матір`ю дитини, що зафіксовано відповідними судовими рішеннями, і висловлювані після цього міркування щодо мотивів визнання цих обставин за наявності вищевказаних судових рішень значення не мають і до уваги братися не можуть. Процесуальних підстав для сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання суд не мав.

Так само не підлягають врахуванню міркування про відсутність висновку судової молекулярно-генетичної експертизи щодо наявності чи відсутності кровної спорідненості батька із сином. По-перше, відповідні обставини встановлені чинними судовими рішеннями, ухваленими за участі в справах ОСОБА_1 , і вже лиш як такі не підлягають повторному доказуванню. По-друге, ОСОБА_1 брала участь у справах, користувалася правовою допомогою та не мала жодних перешкод у реалізації права на доказування, на ініціювання відповідної судової експертизи, натомість сама поставила питання про недоцільність такої експертизи, що була ініційована ОСОБА_2 , чим на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами.

Суперечать дійсним обставинам справи і доводи апеляції про те, що ОСОБА_2 сплачував стягнуті судовим наказом аліменти самостійно, а не в примусовому порядку. На примусове стягнення аліментів було відкрите і здійснювалося виконавче провадження, в рамках якого платник і вносив кошти на рахунок органу ДВС для подальшого перерахування стягувачу.

Суду належить враховувати певні загальні принципи і правила цивільного судочинства, які, серед іншого:

повинні забезпечувати правову визначеність і сталість правовідносин, недопустимість надання невиправданих переваг у процесі стороні, яка не довела обґрунтованості своїх дій, порівняно зі стороною, яка належним чином реалізувала свої процесуальні права, виконала процесуальні обов`язки, домоглася судового рішення на свою користь та вправі розраховувати на неможливість необґрунтованого перегляду рішення;

враховують свободу розпорядження сторонами своїми процесуальними правами та їх обов`язок діяти в процесі добросовісно, своєчасно вчиняти відповідні процесуальні дії;

мають виключати необґрунтовану ревізію чинного судового рішення, перегляд судового рішення після набрання ним законної сили з недоведених, зокрема, процесуальних підстав, заради відновлення процесу як такого.

Зважаючи на те, що наразі питання батьківства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішене, а відповідні обставини встановлені чинними судовими рішеннями, фактична спроба ОСОБА_1 вже на стадії повороту виконання судового рішення поставити під сумнів ці обставини, заперечити добровільно визнані нею обставини, спроба ревізії чинних судових рішень поза відповідним процесуальним порядком недопустимі.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги фактичні обставини та чинні судові рішення, ОСОБА_1 на момент подання до суду заяви про видачу судового наказу було відомо про те, що ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого належало стягнути аліменти, про що вона суду не повідомила. Суд першої інстанції вірно виходив із того, що судовий наказ ґрунтувався на завідомо неправдивих відомостях, повідомлених ОСОБА_1 , що знайшло своє підтвердження та є підставою для повороту виконання судового рішення. Доводи апеляції, які по суті є спробою ревізувати чинні судові рішення в позапроцесуальний спосіб, ґрунтуються на особистих міркуваннях сторони та не враховують фактичних обставин і ухвалених судових рішень, правильності та відповідності вимогам цивільного процесуального закону оскарженої ухвали не спростовують.

Відтак на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 6 квітня 2022 року.

Судді