Справа № 214/7607/18
2/214/360/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Північтранс», Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнив та згідно уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ПАТ «Північтранс» та Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь грошові кошти у сумі 50000 грн. 00 коп. страхового відшкодування (частину суми завданої майнової шкоди); стягнути з ОСОБА_2 та ПАТ «Північтранс» грошові кошти у сумі 42694 грн. 30 коп. у якості відшкодування майнової шкоди та 20000 грн. 00 коп. у якості відшкодування моральної шкоди; судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог вказано наступне. Так, 05.03.2016 року, по вул. Володимира Великого у м. Кривому Розі сталась ДТП за участю автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , під керуванням позивача та мікроавтобусу «БАЗ-22154», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Мікроавтобус «БАЗ-22154», н/з НОМЕР_2 , перебував у законному володінні ОСОБА_2 , робітника ПАТ «Північтранс», який того дня виконував свої трудові обов`язки по перевезенню пасажирів. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.п. 10.1, 10.3 ПДР України та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 року постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року залишено без змін.

Транспортний засіб «БАЗ-22154», н/з НОМЕР_2 , перебував у законному володінні ОСОБА_2 на якому той здійснював пасажирські перевезення та фактично на момент ДТП був працівником ПАТ «Північтранс».

24.09.2018 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування майнової шкоди, завданої у ДТП, яка відбулась 05.03.2016 року та яка сталась з вини ОСОБА_2 , на що 24.10.2018 року отримав відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Також, у листі МТСБУ було зазначено, що на місці ДТП ОСОБА_2 було пред`явлено поліс страхування серії АЕ №7705360, який було укладено по відношенню до транспортного засобу «БАЗ-22154», н/з НОМЕР_2 , та виданий страховою компанією ПрАТ «Європейський страховий союз», членство якого у МТСБУ було припинено та на даний час МТСБУ не може застосовувати до даного страховика заходів впливу. Тому, оскільки факт страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 не доведений, відтак МТСБУ має відшкодовувати шкоду солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «Північтранс».

Згідно висновків судового експерта товарознавця, сума матеріального збитку, яка завдана позивачу, як власнику автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , в результаті ДТП, яка мала місце 05.03.2016 року, станом на момент проведення експертизи складає 134891 грн. 53 коп. Згідно висновків експертизи, ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , у пошкодженому стані після ДТП на момент проведення експертизи складає 42197 грн. 23 коп. Вартість відновлювального ремонту складає 203622 грн. 47 коп. з ПДВ. Відтак, сума завданого майнового збитку позивачеві становить 92694 грн. 30 коп. (134891 грн. 53 коп. 42197 грн. 23 коп. = 92694 грн. 30 коп.). Таким чином, відповідачі повинні солідарно сплатити позивачу 50000 грн. 00 коп. (ліміт відповідальності страхової компанії) та відповідачі ОСОБА_2 та ПАТ «Північтранс» повинні сплатити відшкодування майнової шкоди у розмірі 42694 грн. 30 коп.

Крім того, позивач зазначає, що йому було завдано також моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та неможливості користування належним йому автомобілем за його призначенням, що в свою чергу порушило нормальні життєві зв`язки позивача. Крім того, відповідач ОСОБА_2 так і не вибачився та не намагався добровільно відшкодувати завдану ним майнову та моральну шкоду. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 20000 грн. 00 коп.

Позивач до судового засідання не з`явився, його представник надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, заяв не надав, при цьому його представник подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про незгоду із заявленими вимогами, посилаючись на те, що потерпіла особа, якій заподіяно шкоду життю та здоров`ю внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивач не пред`являє вимог до страхової компанії, тому вимоги до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП задоволенню не підлягають. Також, представник відповідача висловив незгоду із розміром матеріальних збитків. Зазначив, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 року, справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення без встановлення вини порушника, тому не можна вважати, що вина ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку. Крім того, зазначив, що позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів завдання йому моральної шкоди.

Представник ПАТ «Північтранс» надав до суду відзив на позов, у якому заявлені вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Так, представник відповідача вважає, що ПАТ «Північтранс» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження перебування на момент ДТП водія ОСОБА_2 та ПАТ «Північтранс» у трудових відносинах та виконання водієм службових обов`язків. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ», н/з НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Європейський страховий союз» за полісом АЕ №7705360. Представник відповідача вважає помилковим твердження позивача щодо того, що відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» на момент ДТП була не застрахована, оскільки поліс у базі даних МТСБУ зазначений, як втрачений, оскільки згідно п. 3.5 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 07.07.2010 року №238/2010, у випадку виявлення факту втрати полісу, оголошення або визнання його втраченим, не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку. Таким чином, позивач повинен був звернутись до ПрАТ «Страхова компанія «Європейський страховий союз» для отримання відшкодування майнової шкоди в межах страхового ліміту і лише у разі недостатності ліміту відшкодування страховою компанією до особи, яка завдала шкоди. Тому ПАТ «Північтранс» є неналежним відповідачем.

Представник відповідача МТСБУ про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, до суду не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому окрім незгоди із позовними вимогами також зазначив про розгляд справи за його відсутності. Також, представник відповідача зазначив, що відповідальність за завдану шкоду під час ДТП, яка мала 05.03.2016 року, має нести особа, яка визнана винною, а саме ОСОБА_2 . Разом з тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків, за яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Позивач, на момент звернення до суду із заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ не звернувся протягом року, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Так, судовими рішеннями, а саме постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 року, встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка мала місце 05.03.2016 року, за участю транспортного засобу «БАЗ», н/з НОМЕР_2 , під його керуванням та автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Провадження у справі було закрито у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, які визначені ст. 38 КУпАП (Т. 1 а.с.8, 9-11).

Разом з тим, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2016 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях (Т.1 а.с.12-13, 14-15).

Згідно Висновку експерта №85/19 по визначенню матеріального збитку по цивільній справі №214/7607/18 від 06.05.2019 року, сума матеріального збитку, яка завдана з технічної точки зору власнику автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , в результаті ДТП, яка мала місце 05.03.2016 року, станом на момент проведення експертизи складає 134891 грн. 53 коп. Ринкова вартість даного автомобіля у пошкодженому стані після ДТП, станом на момент проведення експертизи складає 42197 грн. 23 коп. За проведення даної експертизи позивачем сплачено 4500 грн. 00 коп. (Т.1 а.с.83-97, 98-130, 167).

Згідно відповіді МТСБУ №3.1-05/16678 від 27.05.2019 року, вбачається, що бланк полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ 7705360 належить до діапазону бланків полісів, виданих ПрАТ «Європейський Страховий Союз» та обліковується як «визначений страховиком як втрачений». На місті ДТП ОСОБА_2 було пред`явлено поліс АЕ 7705360. У МТСБУ відсутні підстави вважати інформацію надану працівникам органів внутрішніх справ недостовірною. З огляду на зазначене у МТСБУ відсутні правові підстави для здійснення відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_1 (Т. 1 а.с.153,157).

ОСОБА_1 23.05.2016 року звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 05.03.2016 року (Т.1 а.с.155).

Листом МТСБУ №3.1-05/33173 від 24.10.2018 року позивачу відмовлено у відшкодуванні шкоди, оскільки відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», членство якого у МТСБ припинено та МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації чи визнання банкрутом даної страхової компанії (Т.1 а.с.31, 156).

Згідно Ліцензійної картки АА №721359 надано дозвіл на здійснення внутрішніх перевезень пасажирів транспортним засобом: автобус «БАЗ 22154», н/з НОМЕР_2 (Т.1 а.с.30).

Згідно матеріалів страхової справи №32754, наданої МТСБУ за ухвалою суду від 01.07.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою від 23.05.2016 року (отриману МТСБУ повторно 06.09.2019 року) про виплату відшкодування матеріальної шкоди. Листом МСБУ позивачу відмовлено у здійснені такої виплати, оскільки згідно поліса АЕ 7705360 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» з державним номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», яке виключено з числа членів МТСБ, проте у останнього відсутня інформація щодо ліквідації або банкрутства даної страхової компанії. Бланк страхового полісу АЕ 7705360 у базі даних МТСБУ не знайдено, бланк облікований страховиком як втрачений (Т.1 а.с.230-256).

Згідно довідки ПАТ «Північтранс» №223 від 21.09.2020 року, а також Наказу по особовому складу №131/К від 11.07.2017 року, ОСОБА_2 з 12.07.2017 року працює у ПАТ «Північтранс» водієм автотранспортних засобів марки «Рута» (Т.1 а.с.259,260).

Транспортний засіб «БАЗ 22154», н/з НОМЕР_2 , згідно умов договору найму (оренди) транспортного засобу від 20.06.2017 року знаходиться в оренді ПАТ «Північтранс» (Т.1 а.с.261-262).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, згідно наявних у матеріалах справи письмових доказів, на місці ДТП, під час складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 було пред`явлено страховий поліс АЕ 7705360, який було укладено щодо транспортного засобу «БАЗ», н/з НОМЕР_2 , який був виданий ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 215 ЦК України визначені підстави недійсності правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 981 ЦК України передбачає, що договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифікату).

Отже, на думку суду з урахуванням вищевказаних норм Закону, договір страхування, укладений шляхом видачі ПрАТ «Європейський Страховий Союз» поліса АЕ 7705360 є чинним, оскільки його недійсність не було встановлено ані відповідно до закону ані у судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що внесення відомостей до баз даних МТСБУ щодо втрати бланку страхового полісу, не звільняє страховика від виконання зобов`язань за договором, оформленим на такому бланку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №754/1108/15-ц (провадження №61-20780св18).

Аналогічну позицію висловлено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, згідно якої при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, згідно п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Отже законом визначено чіткий перелік випадків у разі наявності яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок фонду захисту потерпілих. При цьому згідно матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ» на момент ДТП була застрахована, доказів ліквідації або банкрутства ПрАТ «Європейський Страховий Союз», а також недостатності коштів останнього для виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суду не надано

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не пред`явлено вимог до страхової компанії, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів сум матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ПАТ «Північтранс» відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункти 2,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що в свою чергу також кореспондується із роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно наявних в матеріалах справи Наказу по особовому складу №131/К від 11.07.2017 року та Довідки ПАТ «Північтранс» №223 від 21.09.2020 року, ОСОБА_2 працює у ПАТ «Північтранс» водієм автотранспортних засобів марки «Рута» з 12.07.2017 року. При цьому, ДТП за участю керованого позивачем автомобіля «Skoda Octavia Elegance», н/з НОМЕР_1 , та мікроавтобусу «БАЗ-22154», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 сталась 05.03.2016 року. Отже, суд вважає відсутніми підстави стверджувати, що станом на дату ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ПАТ «Північтранс» та виконував трудові обов`язки, оскільки докази на підтвердження даного факту до суду не надано.

Таким чином, факт перебування відповідача ОСОБА_2 у трудових відносинах із ПАТ «Північтранс» та виконання ним 05.03.2016 року трудових обов`язків не доведено достатніми доказами, тому суд вважає відсутніми підстави стягнення моральної шкоди з ПАТ «Північтранс».

Разом з тим, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 року, встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка мала місце 05.03.2016 року.

Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 порушено право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження належним йому автомобілем, порушився його звичний життєвий уклад, через пошкодження автомобіля він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, внаслідок чого переносив душевні та моральні страждання, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреби позивача і не призводить до його збагачення, при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належить у тому числі витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позивачем, за проведення судової автотоварознавчої експертизи, згідно квитанції 000403 від 02.04.2019 року (Т.1 а.с.167) сплачено 4500 грн. 00 коп. При цьому, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди позивачеві відмовлено, тому суд вважає, що у стягненні таких витрат належить відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 82 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 82 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.