Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/208/22
Провадження № 2/506/85/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2022 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Яцькова К.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.11.2003 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного проживання та шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Починаючи з травня 2021 року, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені, на даний момент вони не ведуть спільного господарства, бюджету, проживають окремо і, на думку позивача, у них немає сенсу в подальшому підтримувати сімейні відносини, оскільки протягом останнього року стосунки між ними остаточно розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага на підставі постійних сварок.

Як зазначає позивач, вони намагались врегулювати спір та примиритись, однак результату це не принесло. Внаслідок постійних конфліктів та непорозумінь стосунки між ними стали напруженими, що поступово призвело до остаточного охолодження їх почуттів і втрати один до одного почуття любові та поваги та, в кінцевому результаті, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На думку позивача, спільне життя з відповідачем не склалося через те, що вони різні по характеру люди. На даний час, з травня 2021 року, позивач проживає окремо і створив нову сім`ю і тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе і суперечить його інтересам. У зв`язку із вищезазначеним, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем.

Ухвалою від 08.06.2022 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою від 06.07.2022 року зупинено розгляд справи на три місяці та надано сторонам строк для примирення.

Ухвалою від 14.10.2022 року поновлено провадження у справі та призначено справу до слухання на 26.10.2022 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягав та просив розірвати шлюб з відповідачем, додатково пояснивши по суті спору, що наразі є військовослужбовцем, проживає з іншою жінкою, відносини з якою бажає закріпити сімейними вузами, бо планують збільшити свою сім`ю /а.с.9, 31/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, як передбачено п.13 ст.128 ЦПК України, однак причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв про відкладення чи про неможливість явки в судове засідання до суду не надала /а.с.16, 30/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність, в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 18.11.2003 року виконавчим комітетом Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №03./а.с.6/;

Позивач є громадянином України. /а.с.4-5/;

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Однак, згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Позивач є військовослужбовцем, 07.03.2022 року, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 р., призваний за мобілізацією у Збройні Сили України, тому, у відповідності до п.2 ч.1 ст.251, п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження по справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із нормами статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За Цивільним кодексом України фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (частина третя статті 269 Цивільного кодексу України).

Особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, суд при розгляді справи керується верховенством права. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після ухвалення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Таким чином, враховуючи конституційні норми щодо заборони на втручання в особисте і сімейне життя, до яких і відноситься перебування у шлюбі та вільне право на його розірвання, що є невід`ємним правом кожного, суд приходить до висновку, що, при умові того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, бажає створити нову сім`ю, то у даному випадку зупинення провадження по справі суд розцінює, як втручання у його особисте життя та звуження його невід`ємних та конституційно закріплених прав на особисте життя.

Отже, судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з травня 2021 року проживають окремо, неповнолітніх чи малолітніх дітей не мають, позивач фактично створив нову сім`ю і бажає офіційно оформити її існування і, на думку позивача, примирення та збереження сім`ї з відповідачем неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 18 листопода 2003 року виконавчим комітетом Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №03, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 992,40 грн.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.10.2022 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко