Номер провадження: 22-ц/813/8154/22
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

головуючого судді Полікарпової О.М.,

суддів: Базіль Л.В.,

Воронцової Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», яка подана її начальником Лапай Максимом Васильовичем на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, по якому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування: матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 150 308,16; витрат на евакуацію в розмірі 15 000,00 гривень; витрат на зберігання пошкодженого транспортного засобу в розмірі 13 800 гривень; судових витрат у вигляді витрат на оцінку заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1485,00 гривень; судового збору в розмірі 1791,08 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2019 року о 12.50 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, а саме екскаватором-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , який належить підприємству-відповідачу, під час руху по шляхопроводу Одеського морського торговельного порту заднім ходом, не пересвідчився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ 5410», номерний знак НОМЕР_2 з причепом «VAN HOOL», номерний знак НОМЕР_3 , який після зіткнення продовжив рух по інерції та скоїв наїзд на транспортний засіб «МАЗ», номерний знак НОМЕР_4 . В результаті ДТП транспортний засіб «КАМАЗ 5410», номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить позивачу, було пошкоджено, чим заподіяно останньому матеріальну шкоду. Окрім того, позивачем здійснено витрати на проведення оцінки розміру заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1485 гривень та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 13000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 129 706,12 грн. та відшкодування витрат на евакуацію в розмірі 15 000,00 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 , після сплати на його користь Одеською філією ДП «Адміністрація морських портів України» присуджених грошових коштів, передати на користь Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» залишки автомобіля «КАМАЗ 5410», номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнуто з Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1791,08 грн. та витрати на професійно-технічну допомогу в розмірі 5000 грн.

У задоволені решти вимог відмовлено.

09.09.2022 року ДП «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії ДП «Адміністрація морських портів України» та її начальника Лапай М.В., не погоджуючись із наведеним рішенням суду, звернулася із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зокрема апелянт вважає, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу не можна визнати обґрунтованим, оскільки це суперечить положенням наведеного Закону.

Також, на його думку, не підтверджуються належними доказами відшкодовані судом позивачу витрати на евакуацію транспортного засобу та витрати, понесені ним на оплату правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача її доводи не визнав і зазначив, що оскільки ОСОБА_1 погодився із визнанням його транспортного засобу КАМАЗ-5410 фізично знищеним, а також погодився передати залишки ТЗ винній особі, це є підставою для відшкодування йому вартості знищеного ТЗ, яка була до ДТП.

Факт транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця пригоди підтверджується, крім квитанції, інформацією, наданою ФОП ОСОБА_3 , який здійснював транспортування.

Також представник позивача звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що саме відповідач був ініціатором проведення автотоварознавчої експертизи і, як зазначено у мотивувальній частині експертного висновку, саме він повинен був надати експерту для відповіді на питання про утилізаційну вартість ТЗ вихідні дані щодо вартості непошкоджених, але фізично зношених запчастин. Вважає, що негативні наслідки ненадання ініціатором експертизи витребуваної експертом інформації не можуть покладатись на потерпілу сторону.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

В ході судового розгляду встановлено, що 22 березня 2019 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи екскаватором-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по шляхопроводу Одеського морського торговельного порту заднім ходом, не пересвідчився в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з вантажним автомобілем «КАМАЗ 5410», номерний знак НОМЕР_2 з причепом «VAN HOOL» номерний знак НОМЕР_3 , який після зіткнення продовжив рух по інерції та скоїв наїзд на транспортний засіб «МАЗ» номерний знак НОМЕР_4 .

Власником пошкодженого автомобіля «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 88 року випуску є ОСОБА_1 .

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 21.02.2020 року, ОСОБА_2 , який є співробітником Одеського морського торговельного порту та керував екскаватором визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28 серпня 2021 року експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України наданий висновок № 21-2360 автотоварознавчої експертизи, яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 129 706,12 гривень. Проведення ремонтних відновлювальних робіт транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП 22.03.2019, згідно технології заводу-виробника позбавлено технічного сенсу.

Позивач не заперечує проти визнання належного йому пошкодженого транспортного засобу «КАМАЗ 5410» фізично знищеним.

ОСОБА_4 керував екскаватором-навантажувачем «JCB 4CX SITEMASTER», номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи трудові обов`язки на підприємстві відповідача, що останнім не заперечується.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу .

Згідно з частиною першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За положеннями частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України),

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

ЦПК України не встановлюється спеціальних вимог щодо довіреності керівника відокремленого підрозділу. Підставою видачі такої довіреності буде виступати акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії або представництва. Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. У частині першій статті 237 ЦК України прямо передбачено, що представник має право або зобов`язаний вчиняти тільки правочини (хоча, наприклад, допускаються винятки відносно, отримання заробітної плати, представництва акціонерів). Всі інші дії не охоплюються цивільним законодавством і регулюються іншими нормами, або взагалі позбавлені такого. До них відносяться й дії щодо процесуального представництва. Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Одеська філія ДП «Адміністрація морських портів України» не зареєстрована як юридична особа. У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи ДП «Адміністрація морських портів України», яка розташована за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14 вказано, зокрема, відокремлений структурний підрозділ Одеська філія, яка розташована у м. Одеса, площа Митна, 1.

У відповідності до Положення про Одеську філію ДП Адміністрація морських портів України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури 28 травня 2019 року, філія є відокремленим структурним підрозділом Підприємства, який не є юридичною особою та здійснює від імені Підприємства частину господарської діяльності.

На думку Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у випадку пред`явлення позову до філії чи представництва юридичної особи, які не є юридичною особою, не можуть бути стороною у справі, оскільки не наділені цивільно-процесуальною дієздатністю, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Висновку про необхідність закриття провадження у справі за схожих правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 676/5955/18 та у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі №760/32455/19.

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач заявив позов до Одеської філії ДП Адміністрація морських портів України, яка не є юридичною особою, а тому не є належною стороною у справі та не може нести відповідальність перед позивачем. Тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю, так як даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2022 року скасувати, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрити.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.

Базіль Л.В.

Воронцова Л.П.