Провадження № 2/522/2142/22
14 квітня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі судового засідання Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,-
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, а саме просив стягнути на його користь грошові кошти у розмірі 55 381,55 грн., та суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 січня 2019 року за адресою: м. Одеса, просп. Шевченка 7, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року, ОСОБА_1 який керував автомобілем Kia д.н.з. НОМЕР_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. На дату скоєння вказаної події ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок пошкодження автомобіля Toyota д.н.з. НОМЕР_2 водій ОСОБА_2 , забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Ухвалою суду від 24 січня 2022 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 16 лютого 2022 року.
Судове засідання 16 лютого 2022 року було відкладено на 21 березня 2022 року, у зв`язку з анонімним повідомленням про те, що Приморський районний суд м. Одеси заміновано.
У зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 14 квітня 2022 року.
У судове засідання 14 квітня 2022 року сторони не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач про судові засідання 16 лютого 2022 року та 14 квітня 2022 року повідомлявся за останньою відомою адресою реєстрації. Згідно даних отриманих судом з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , знятий з обліку 05 липня 2021 року. Так як теперішнє місце проживання відповідача суду було не відомо, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщався шляхом оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на 16 лютого 2022 року та на 14 квітня 2022 року.
Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 16 січня 2019 року о 10 год. 00 хв. в м. Одесі, просп. Шевченко, 7, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Kia д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем Toyota д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначене підтверджено постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
17 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16 лютого 2019 року та 18 квітня 2019 року із заявою про відшкодування заподіяної шкоди.
Відповідно до звіту № 9680 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 25 лютого 2019 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобіля Toyota д.н.з. НОМЕР_2 складає 57 155,14 грн.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до п. 41.1.ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
З платіжного доручення № 936676 від 01 квітня 2019 року вбачається, що МТСБ також понесло витрати на встановлення розміру збитку та забір документів у розмірі 1126,00 грн.
Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача по оплаті суми судового збору у розмірі 2270,00 грн., яка підтверджується платіжним дорученням № 9803935 від 18 листопада 2021 року.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 82, 247, 280-283, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена