справа № 274/1025/22
провадження № 2/0274/846/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.11.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання договору позики,-

в с т а н о в и в :

17.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання договору позики.

В обґрунтування позову вказує, що 09 січня 2020 року вона надала в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 47660 гривень, які на день укладання договору по курсу НБУ еквівалентні 2 000 доларів США, зі строком повернення зазначеної суми не пізніше 10.07.2020 року, без сплати відсотків за користування. Відповідач тривалий час зволікав із виконанням своїх договірних зобов`язань, борг повернув 24 травня 2021 року допустивши при цьому майже річну затримку виконання своїх зобов`язань. При цьому він зробив певну переплату суми основного боргу в розмірі 1 874 гривень. Позивач вважає вказану компенсацію недостатньою за майже річний термін прострочення виконання договору позики, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму заборгованості за прострочення виконання договору позики в розмірі 3 795, 87 гривень, що включає в себе передбачену умовами договору пеню в розмірі 1 482 грн. 54 коп. та встановлену законом суму інфляційних нарахувань в розмірі 4 286. грн. 33 коп., з вирахуванням проведеної боржником переплати суми основного боргу в розмірі 1 874 грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2021 року відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи ( а.с. 22-23).

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09.01.2020 між сторонами укладено Договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Манелюком М.І. за реєстровим номером 43 ( а.с.6).

Відповідно до п. 1 Договору позики від 09.01.2020, Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти в сумі 47660 гривень,, які на день укладення договору по курсу НБУ еквівалентні 2000 доларів США, зі строком повернення не пізніше 10.07.2020 року, без сплати відсотків.

У відповідності ч. 5 Договору позики сторони домовились про те, що у випадку неповернення грошей у встановлений термін Позичальник сплачує Позичкодавцю пеню у розмірі 0,01% від суми договору (залишку суми при частковому погашенні) за кожний день прострочення.

Згідно долучених до матеріалів справи квитанцій, 05.04.2021 відповідачем в рахунок погашення заборгованості перераховано позивачу 24390 грн., 27.05.2021 - 25144,00 грн.( а.с.7-8).

Тобто, зобов`язання щодо повернення позики виконано відповідачем в повному обсязі - 27.05.2021, з переплатою основного зобов`язання на 1874 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що зобов`язання за договором позики ОСОБА_2 не виконано в строк до 10.07.2020.

Відповідно до п.5 договору позики відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 0,01% пені за кожен день прострочення.

Таким чином, непогашена сума боргу за договором позики станом на 30.03.2021 року (дати повернення першої частини боргу) з врахуванням пені становить: 47 660 х 0,01% х 262 дні = 1 248, 69 грн. 47 660 + 1 248,69 = 48 908,69 грн. - борг з врахуванням пені; 48 908,69 - 24 390 = 24 518,69 грн. - залишок боргу. Сума заборгованості по пені станом на 24.05.2021 року становить: 24 518 х 0,01% х 55 днів = 134,85 грн. 24518 + 134,85 =24 652, 85 грн.

1248, 69 грн. - пеня за період з липня 2020 року до 30.03.2021 року;

134, 85 грн. - пеня за період з 31 березня 2021 по 24.05.2021 року.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Загальна сума інфляційних нарахувань складається із щомісячних обрахунків боргу з врахуванням індексу інфляції за весь період прострочки виконання умов договору протягом періоду з липня 2020 року по травень 2021 року, становить: 236, 39 грн. + 475, 15 грн. + 623, 88 грн. + 436, 29 грн. + 635, 87 грн. + 495,49 грн. + 850, 76 грн. + 185, 53 грн. + 346,97 грн. = 4 286,33 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу.

Таким чином судом встановлено, що загальна сума заборгованості за прострочення виконання договору позики включає в себе передбачену умовами договору пеню та встановлену законом суму інфляційних нарахувань за весь період прострочення відповідачем виконання зобов`язання: 1248, 69 грн. пеня за період з липня 2020 року до 30.03.2021 року; 134, 85 грн. - пеня за період з 31 березня 2021 по 24.05.2021 року; 4 286,33 грн. - сума інфляційних нарахувань, що з врахуванням проведеної відповідачем переплати суми основного боргу в розмірі 1 874 грн. становить 3 795, 87 грн. (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять грн.) 87 копійок. 1248, 69+134,85+4 286,33 = 5,669,87 грн.; 5 669, 87 - 1 874 = 3 795, 87 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2022 року позивача було звільнено від сплати судового збору, а також враховуючи задоволення її позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4,12-13,76-81,86,211,223,247,258,263-265,354 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання договору позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 ) суму заборгованості за прострочення виконання договору позики від 09.01.2020 року в розмірі 3 795, 87 грн. (три тисячі сімсот дев`яносто п`ять гри.) 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ) в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко