КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/8300/21 Головуючий у І інстанції -Белоконна І.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/259/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства закритого типу «ДВК» про припинення правовідношення за договором шляхом його розірвання,-

встановив:

Позивач ПП «Будінвестмонтаж» у травні 2021 року через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідачів, у якій просив розірвати Договір на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року, укладений між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 .

У підтвердження своїх вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та ОСОБА_2 укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року, згідно умов якого АТЗТ «ДВК» приймає ОСОБА_2 у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом фінансування останньою цього будівництва, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , запланований початок будівництва - 3 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 3 квартал 2006 року.

У подальшому сторони договору шляхом укладення Додаткових угод продовжували запланований початок будівництва та дату введення будинку в експлуатацію.

У свою чергу між АТЗТ «ДВК» та позивачем ПП «Будінвестмонтаж» 02 березня 2009 року укладено Договір про передачу функцій замовника № 1/09, згідно якого сторони домовились про передачу функцій замовника будівництва 1,2,3 черг житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

За умовами вказаного Договору № 1/09, АТЗТ «ДВК» передало у власність ПП «Будінвестмонтаж» майнові права на житлові, нежитлові приміщення та паркінг 1,2,3 черги будівництва житлового комплексу, а також надало право позивачу укладати будь-які господарські договори з іншими фізичним та юридичними особами, в тому числі передавати в заставу майнові права на житлові і нежитлові приміщення даного об`єкту, які будуть побудовані в майбутньому.

У зв`язку з чим позивач вважав, що відповідач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_2 , не має права на цю квартиру, а Договір на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року порушує його права та підлягає розірванню, оскільки згідно його умов відповідач повинен профінансувати 100% вартості квартири за ціною 2150 грн. за 1 кв.м. до 15 серпня 2005 року.

Позивач вказував, що саме розрахунковий документ з відповідною відміткою банку про внесення коштів у встановлений Договором строк свідчить про розрахунок між відповідачами, внаслідок чого у позивача виникає обов`язок за Договором про передачу функцій замовника № 1/09 від 02 березня 2009 року передати за результатами здійснення будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію відповідачу ОСОБА_1 .

Однак в цьому випадку факт внесення паю (коштів) відповідачем відсутній. Таким чином позивач вважає, що його права порушені відповідачем, оскільки спадкодавцем останнього не сплачено передбачену спірним договором суму коштів, що є підставою для його розірвання.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Приватне підприємство «Будінвестмонтаж» подало апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, вважає оскаржуване рішення незаконним та просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказують, що відсутнє документальне підтвердження оплати ОСОБА_3 грошових коштів саме по Договору №63-03/С-2, а сама довідка вих. №33 від 26.02.2008 року видана на ім`я ОСОБА_2 не є належним, достатнім доказом виконання її обов`язку щодо сплати грошових коштів. Окрім іншого вказують, що прибуткові касові ордери про сплату коштів на користь Кредитної спілки «КСВУ», не є належним та допустимим доказом сплати коштів ОСОБА_2 за Договором №63-03/С-2 укладеного з АТЗТ «ДВК»

Вказують, що надавали суду першої інстанції платіжні документи, що підтверджують факт оплати ОСОБА_2 грошових коштів, але за іншими договорами, які нею були укладені та підтверджує неналежне виконання ОСОБА_2 умов саме Договору 63-03/С-2.

Вказують, що відповідачем порушено істотні умови договору та не сплачено передбачувані ним суму коштів.

На апеляційну скаргу надійшов відзив, в якому відповідач вказує на законність рішення суду першої інстанції, зазначає, що в матеріалах справи є докази належного виконання умов договору, отже вважає, що оскаржуване рішення необхідно залишити без змін. На підставі ст.141 ЦПК України просить здійснити розподіл судових витрат стягнувши на його користь 8000 грн судових витрат пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є правомірним власником майнових прав на квартиру. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та ОСОБА_2 укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-1 від 28 квітня 2005 року, згідно умов якого АТЗТ «ДВК» приймає ОСОБА_2 у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом фінансування останньою однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , запланований початок будівництва - 3 квартал 2005 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 3 квартал 2006 року.

Пунктом 1.4.2 Договору встановлено, що відповідач ОСОБА_2 здійснює фінансування будівництва житлового будинку на умовах наступного графіку: І етап - фінансування 100% вартості вноситься за ціною 2150 грн. за 1 кв.м. до 15 серпня 2005 року; та може отримати у власність житло, що буде збудоване АТЗТ «ДВК» за умови повного фінансування у 100 відсотків загальної площі відповідного об`єкту в терміни та на умовах, вказаних у Договорі.

Відповідно до п. 3.1.4 Договору протягом 20 днів після вводу будинку в експлуатацію ОСОБА_2 зобов`язана отримати «Довідку про фінансування у 100 % загальної площі конкретної квартири за договором» для оформлення права власності на профінансовану квартиру та у встановлений законодавством термін прийняти у власність вказаний об`єкт, а АТЗТ «ДВК» згідно п. 3.2.2 Договору зобов`язаний протягом 20 робочих днів після закінчення будівництва будинку і введення його в експлуатацію та при умові виконання ОСОБА_2 зобов`язань по оплаті передати йому документ для оформлення права власності на об`єкт інвестування - «Довідку про фінансування у 100 % загальної площі конкретної квартири за договором».

Згідно п. 1 Додаткової угоди № 1 від 06 квітня 2006 року до Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року цей договір на участь у пайовому будівництві було розірвано за взаємною згодою сторін.

За умовами п. 1 Додаткової угоди № 2 від 07 квітня 2006 року до Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року було внесено зміни до п. 1 Додаткової угоди №1 від 06 квітня 2006 рокудо Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-1 від 28 квітня 2005 року, а саме: на підставі п. 7.6. Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року сторони домовились про викладення п. 1.3. Договору в новій редакції: однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , запланований початок будівництва - 1 квартал 2006 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію - 2 квартал 2007 року.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 3 від 02 листопада 2007 року до Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року було внесено зміни до п. 1.3. Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-1 від 28 квітня 2005 року, який викласти в наступній редакції: однокімнатна квартира АДРЕСА_3 , запланований початок будівництва - 4 квартал 2006 року, запланована дата введення будинку в експлуатацію -1 квартал 2008 року.

02 березня 2009 року між Акціонерним товариством закритого типу «ДВК» та позивачем Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» укладено Договір про передачу функцій замовника № 1/09, згідно умов якого АТЗТ «ДВК» передало у власність ПП «Будінвестмонтаж» майнові права на житлові, нежитлові приміщення та паркінг 1,2,3 черги будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , а також надали право ПП «Будінвестмонтаж» укладати будь-які господарські договори з іншими фізичним та юридичними особами, в тому числі передавати в заставу майнові права на житлові і нежитлові приміщення даного об`єкту, які будуть побудовані в майбутньому.

На вимогу п. 1.4. Договору від 02 березня 2009 року ПП «Будінвестмонтаж» зобов`язується виконати за АТЗТ «ДВК» всі зобов`язання стосовно передачі у власність житлових та нежитлових приміщень будь-яким фізичним і юридичним особам, зобов`язання перед якими існують у АТЗТ «ДВК» на підписання даного договору.

Згідно додаткової угоди від 12 травня 2011 року до договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року, укладеної між АТЗТ «ДВК», ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» внесено зміни до договору на участь у пайовому будівництві від 28 квітня 2005 року №63-03/С-2 та перенесено заплановану дату введення в експлуатацію об`єкта будівництва на перший квартал 2012 року, а також збільшено планову загальну площу об`єкта інвестування до 47,80 кв. м.

Відповідно додовідки АТЗТ «ДВК» про сплату коштів за Договором на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року та прибуткових касових ордерів про сплату коштів на користь Кредитної спілки «КСВУ», ОСОБА_2 повністю виконані свої фінансові зобов`язання за умовами спірного Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року.

Окрім того, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року у цивільній справі № 756/2052/14, що набрало законної сили 15 червня 2014 року, визнано за інвестором ОСОБА_2 майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4, виданого Державним нотаріусом другої Київської нотаріальної контори Погорілою Л.С., відповідач ОСОБА_1 є інвестором та володіє майновими правами на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України (поняття права власності), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази підтвердження оплати відповідача по договору спростовуються матеріалами справи,а саме довідками АТЗТ «ДВК» про сплату коштів за Договором на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року та прибутковими касовими ордерамипро сплату коштів на користь Кредитної спілки «КСВУ», які підтверджують, що ОСОБА_2 , повністю виконані свої фінансові зобов`язання за умовами спірного Договору на участь у пайовому будівництві № 63-03/С-2 від 28 квітня 2005 року.

Окрім іншого рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року у цивільній справі № 756/2052/14, залишеного без змін постановою Київсського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, визнано за інвестором ОСОБА_2 майнові права на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в задоволенні позову.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 поніс судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 8000 грн. які підтверджуються розрахунком суми судових витрат на стадії апеляційної інстанції, оригіналом Акту п/п№01 від 13.01.2022 року, оригіналом квитанції, які підлягають до стягнення з позивача у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.7,141,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені під час перегляду справи в апеляційному порядку в розмірі 8000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник