ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/792/22

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/976/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

заінтересована особа державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренко Роман Григорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Романа Григоровича на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 серпня 2022 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії держаного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ Сидоренка Р.Г. В обґрунтування скарги посилався на те, що на підставі судового наказу, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 25.07.2019 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), 06.09.2019 відкрито виконавче провадження. Звернувшись 14.01.2022 до територіального сервісного центру в м. Києві щодо переоформлення власного транспортного засобу скаржник дізнався про неможливість переоформлення транспортного засобу, оскільки його майно знаходиться в обтяженні (в арешті) з приводу вказаного вище виконавчого провадження. На підставі викладеного, 17.01.2022 ОСОБА_2 звернувся до держаного виконавця з приводу зняття арешту, але йому було повідомлено про таке звернення до суду. У своїй скарзі скаржник зазначає, що він вчасно сплачував аліменти на утримання дитини, ніякої заборгованості по аліментам не має, безпідставне накладення арешту на майно боржника порушує його право щодо вільного розпорядження, тому на підставі викладеного вище ОСОБА_2 просить зобов`язати державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ Сидоренка Р.Г. скасувати арешт майна ОСОБА_2 , який ним накладений в рамках виконавчого провадження № 59986238.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.08.2022 скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконаця задоволено. Зобов`язано державного виконавця Голосівського ВДВС м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Р.Г. скасувати арешт майна ОСОБА_2 , який накладено постановою про арешт майна боржника від 25.11.2019 в рамках виконавчого провадження № 59986238.

Ухвала суду обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не має заборгованості зі сплати періодичних платежів аліментів, що свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, тому суд прийшов до висновку про необхідність скасування арешту майна боржника.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, заступник начальника Голосіївського ВДВС м. Київ ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренко Р.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

За доводами скарги судом при прийнятті оскаржуваної ухвали неправильно застосовано норми матеріального права, здійснено неправильне тлумачення закону, порушено норми процесуального права, неповністю з`ясовано всі обставини справи.

Суд ухвалюючи оскаржуване рішення суду не з`ясував, що постанову про арешт майна боржника було прийнято 25.11.2019, оскільки у боржника наявна була заборгованість зі сплати аліментів, накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Апелянт, посилаючись на норми ст. 56, ч. 2 ст. 61, ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», та те, що боржник не має нерухомого майна, отримує нульовий дохід, проте за ним зареєстровано право власності на транспортний засіб та враховуючи що аліменти необхідно утримувати до 2034 року, тому 22.11.2021 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу Голосівського ВДВС м. Київ ЦМУМЮ (м. Київ) - залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.08.2022 залишити без змін. В обґрунтування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та на безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що заборгованості за сплати аліментів він не має, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості від 10.05.2022, крім того, довідкою підтверджується переплата періодичних платежів у сумі 15 062 грн від 18.07.2022, у підтвердження чого надані платіжні квитанції. Крім того, посилається на те, що він являється власником транспортного засобу, проте накладений арешт перешкоджає в реалізації права приватної власності. Звертає увагу на те, що доводи апелянта щодо утримання з доходів боржника здійснюється періодично та нерегулярно, оскільки він отримує нульовий дохід не відповідає дійсності, оскільки офіційно працевлаштований в ПП «Авеста - 7» та отримує офіційну заробітну плату.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25.07.2019 Деснянським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7, 59).

На підставі вказаного вище судового наказу 06.09.2019 державним виконавцем Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренком Р.Г. відкрито виконавче провадження №59986238 (а.с. 60, 192).

Постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренка Р.Г. від 25.11.2019 в рамках виконавчого провадження №59986238 при примусовому виконанні судового наказу від 25.07.2019 для належного виконання рішення суду накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 (а.с. 61, 169).

Матеріали справи містять довідку Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 10.05.2022, з якої вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 36).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що боржник не має заборгованості зі сплати періодичних платежів аліментів, що свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, тому суд прийшов до висновку про необхідність скасування арешту майна боржника, накладеного постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Сидоренка Р.Г. від 25.11.2019 в рамках виконавчого провадження № 59986238.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України передбачено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до п. 7 частини 4, частини 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається, матеріали справи містять копію довідки, виданої ОСОБА_2 про те, що він дійсно працює в ПП «Авеста - 7» з 10.02.2020 та його дохід за період з 01.01.2022 по 31.08.2022 склав 14 614, 28 грн (а.с. 82), разом з тим у справі маються розрахунки заборгованості зі сплати аліментів станом на 18.07.2022 та 23.09.2022, з яких вбачається, що заборгованість відсутня та існує переплата (а.с. 66, 145).

З врахуванням наведеного, спростовуються зазначеними довідками доводи апеляційної скарги, що боржник отримує нульовий дохід. Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і доводи, що аліменти необхідно утримувати до 2034 року, а боржник не має нерухомого майна, як і посилання, що на даний час державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Суд першої інстанції установивши, що боржник не має заборгованості зі сплати періодичних платежів аліментів, прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, не вказують на порушення норм матеріального або процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, зводяться до власного тлумачення норм права, апеляційна скарга розглянута в межах доводів, викладених скаржником, викладені доводи за наявності підстав для накладення арешту на майно боржника, а саме заборгованості по аліментах, яка не підтверджена, не є підставою для скасування правильного рішення суду, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка Романа Григоровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 02.11.2022.

Головуючий Судді: