24.10.2022 Справа № 363/374/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, її автомобілю завдано шкоди, яку відшкодовано страховиком відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Однак, посилаючись на недостатність страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача, просить стягнути з ОСОБА_3 невідшкодовану суму збитків в розмірі 14 678 грн. 56 коп. та судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що в порядку ст. 1194 ЦК України, відповідач у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов`язаний сплатити їй різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092. Однак долучена позивачкою до позовної заяви ремонтна калькуляції за своєю суттю являється документом інформаційного характеру, так як містить прогнозований обсяг робіт, які потрібно зробити з метою відновлення майна за умови якщо він належним чином оформлений. Крім того зазначив, що позивачкою не надано доказів па підтвердження здійсненого реального ремонту автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , переліку робіт, матеріалів, їх вартості і порядку розрахунків та їх співвідношення із заявленою сумою відшкодування, здійснення реальної оплати ремонту. Відтак вважав, що заявлена майнова вимога про відшкодування грошових коштів в розмірі 14 678,56 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позивачка подала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що з огляду на піддання відповідачем сумніву Акту №14884 огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 07.04.2021 року та ремонтної калькуляції №36944.0 від 28.04.2021 року, вона звернувся до спеціаліста ФОП ОСОБА_4 з метою встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого її транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту №54/22 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного ФОП ОСОБА_4 17 серпня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП станом на момент 26.03.2021 року після округлення з урахуванням ПДВ складає 39 151,80 грн., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП станом на момент 26.03.2021 року з урахуванням ПДВ складає 20 645,20 грн. Відтак різниця між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, який необхідно здійснити позивачу для відновлення її порушених з вини відповідача, яка встановлена Звітом №54/22 від 17.08.2022. та розміром сплаченого позивачу страхового відшкодування становить 27 233,51 грн.

Позивачка в суді просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 26 березня 2021 року о 16:10 у м. Вишгород по вул. Промислова, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «VOLKSVAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді на головну дорогу не надав перевагу у русі автомобілю «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв із ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_3 порушив пункт 10.2 Правил дорожнього руху України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із статтею 124 КУпАП.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 жовтня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Як вбачається з полісу №АР/5120946 від 24 березня 2021 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «VOLKSVAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Згідно п. 5 вказаного полісу розмір франшизи складає 2 600 грн.

29 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування.

07 квітня 2021 року у приміщенні СТО «VІР МОТОRS» за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 20-В, у присутності представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» проведено огляд механічних пошкоджень транспортного засобу марки «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого складено Акт №14884 огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) та ремонтна калькуляція №36944.О від 28 квітня 2021 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 26 596.85 грн.

При цьому в ремонтній калькуляції вказано, що сума вирахування становить 14 518,29 грн., що складається з вирахування зношення запчастин 70 % в розмірі 12 078, 56 грн. та франшизи.

Як вбачається з листа ПрАТ «СК «Євроінс Україна» №1527/ДВЗ від 06 травня 2021 року за страховим випадком, що стався 26.03.2021 року, згідно договору №0-5120946 та страхового акту №36944/21, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 918,29 грн. за реквізитами, що вказані в заяві про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування зменшено на розмір франшизи 2 600 грн., що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно виписки рахунку приватного клієнта №/1213, 25 травня 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування згідно акту №36944/21 від 26 травня 2021 року в розмірі 11 918 грн. 29 коп.

16 серпня 2022 року до ФОП ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 з проханням провести дослідження автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 з метою встановлення вартості його відновлювального ремонту та матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, яка трапилась 26 березня 2021 року.

17 серпня 2022 року ФОП ОСОБА_4 проведений огляд автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого складений акт огляду від 17 серпня 2022 року та ремонтна калькуляція №13/22 від 17 серпня 2022 року.

Відповідно до Звіту №54/22 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного ФОП ОСОБА_4 17 серпня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП станом на момент 26.03.2021 року після округлення з урахуванням ПДВ складає 39 151,80 грн., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП станом на момент 26.03.2021 року з урахуванням ПДВ складає 20 645,20 грн.

Як вбачається з договору №51/22 від 16 серпня 2022 року загальна вартість робіт по даному договору складає 2 500 грн., які оплачені позивачкою 17 серпня 2022 року, що підтверджується розрахунковою квитанцією серії БВАБ №038679 від 17 серпня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений їй розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відносини між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яким застраховано автомобіль «VOLKSVAGEN TRANSPORTER», державний номерний знак НОМЕР_2 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування № АР/5120946 передбачено франшизу в сумі 2 600 грн.

Судом встановлено, що різниця між виплаченою позивачці страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 15 жовтня 2020 року в справі №755/7666/19.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (правова позиція Верховного Суду в постанові від 19 вересня 2018 року в справі №753/21177/16).

Відтак, вирішуючи питання про визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку, суд враховує висновки викладені у Звіту №54/22 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного 17 серпня 2022 року ФОП ОСОБА_4 .

Вказаний звіт відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами), який є обґрунтованим та вмотивованим й сумнівів у суду не викликає.

Так, згідно Звіту №54/22 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного 17 серпня 2022 року ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSVAGEN POLO», д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП станом на момент 26.03.2021 року після округлення з урахуванням ПДВ складає 39 151,80 грн..

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Страховиком відповідача на користь позивачки виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 11 918,29 грн. (з вирахуванням зношення запчастин та розміру франшизи).

Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь позивачки становить 27 233, 51 грн. (39 151.80 грн. - 11 918,29 грн.).

У той же час, вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вимогами ч. 1 ст. 175 ЦПК України передбачено, що свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування позивач викладає виключно в позовній заяві, коли згідно ч. 1 ст. 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Враховуючи, що позивачка до початку першого судового засідання в справі заяву про збільшення позовних вимог не подавала, які виклала у відповіді на відзив, то такі вимоги суд до уваги не приймає та розглядає справу виключно в межах заявлених нею позовних вимог в позовній заяві.

Відтак, вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , яка просить стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди грошові кошти в розмірі 14 678 грн. 56 коп.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивачки, яке підлягає захистові, а позов про це задоволенню.

Разом з тим, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Суду представлено документальне підтвердження понесених позивачкою судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн., витрат по залученню спеціаліста для складання звіту з оцінки вартості школи в розмірі 2 500 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди грошові кошти в розмірі 14 678 грн. 56 коп., а також судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., витрати пов`язані із залученням спеціаліста в розмірі 2 500 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., а всього 24 170 (двадцять чотири тисячі сто сімдесят) грн. 96 (дев`яносто шість) коп.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 06 вересня 2007 року Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області, РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Євроінс Україна», , знаходиться за адресою м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102.

Суддя