справа № 373/1926/21
головуючий у суді І інстанції Хасанова В.В.
провадження № 22-ц/824/7535/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюДержавного підприємства «Антонов» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Антонов» про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ДП «Антонов», у якому просив суд стягнути із ДП «Антонов» на свою користь 1 000 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 11 жовтня 2016 року близько 20 год. 21 хв. поблизу будинку № 3-А по вулиці Свято-Покровській в смт Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «VOLVO 960», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які переходили проїжджу частину вулиці Свято-Покровської в смт Гостомель Київської області. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди донька позивача - ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці ДТП.

За вказаним фактом слідчим управлінням ГУ НП в Київській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000349 від 1 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 286 КК України. Із листів Головного управління Національної поліції в Київській області від 24 грудня 2019 року та від 14 травня 2020 року вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки водія ДП «Антонов», то вважає, що саме це підприємство повинно нести відповідальність за шкоду, спричинену його працівником.

Перелічені обставини є встановленими у рішенні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ДП «Антонов» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Указане рішення постановою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року залишено без змін (справа № 373/637/20).

Позивач зазначає, що смертю доньки йому завдано значні душевні та моральні страждання, розмір яких він оцінює в 1 000 000 грн, які на його думку лише частково компенсують емоційні страждання та витрати пов`язані з відновленням психічного та фізичного стану.

Також позивач посилається на правову позицію Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 759/6119/16, згідно з якою звернення потерпілого до суду з заявою про відшкодування до моменту ухвалення вироку щодо особи, з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, не є передчасним, оскільки суд, розглядаючи заяву потерпілого, вирішує питання про розмір відшкодування, а не вину особи.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_1 250 000 грн моральної шкоди.

Рішення мотивоване тим, що відповідач ДП «Антонов», як власник джерела підвищеної небезпеки, та роботодавець особи, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності вини свого працівника - водія ОСОБА_2 .

Будь-яких даних, які б свідчили, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок непереборної сили або її особистого умислу, суду не надано.

З огляду на викладене, відсутність вини водія транспортного засобу, що належить відповідачу, закриття кримінального провадження відносно нього та продовження розслідування не звільняє володільця, який є одночасно роботодавцем цього водія, від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Враховуючи ступінь спричиненої позивачу шкоди, пов`язаної зі смертю його доньки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і завдані у зв`язку з цим моральні страждання, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково в розмірі 250 000 грн, що буде справедливим та відповідатиме принципам розумності та виваженості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «Антонов» подало апеляційну скаргу, у якій просить: скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ДП «Антонов» вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем доведено належними і допустимими доказами відсутність протиправності діяння водія ОСОБА_2 та відсутність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням водія ОСОБА_2 , оскільки такого протиправного діяння з боку водія не було. Доведеність відповідачем цієї обставини залишилась поза увагою суду першої інстанції внаслідок неправильної оцінки доказів, якими зокрема є висновок інженерно-технічної експертизи.

Фактичні обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, встановлені Слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління ГУ НП в Київській області, вказують на те, що пішохід ОСОБА_6 на порушення вимог пунктів 4.4, 4.14. ПДР не виділила себе для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху і раптово вибігла на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху. Водночас, у водія автомобіля «Volvo 960», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не було технічної можливості попередити наїзд на пішоходів шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху з урахуванням відповідності обраної водієм швидкості руху видимості елементів дороги в напрямку руху, а також враховуючи технічно справний стан автомобіля, підтверджений висновком експерта №19/8-02/1508 від 09.1 1.2016.

Для визначення глибини фізичних та душевних страждань позивача необхідно досліджувати та доводити в судовому порядку належними та допустимими доказами особисті властивості психіки позивача та яким чином дана подія вплинула на зміну його фізичного та розумового стану. До прикладу, до позовної заяви позивачем не додано жодного документу, який би підтверджував понесені ним витрати на лікування свого фізичного чи розумового стану.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) від 12 жовтня 2016 року слідує, що 11 жовтня 2016 року близько 20 год. 21 хв. поблизу будинку № 3-Б по вулиці Свято-Покровській в смт Гостомель Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «VOLVO 960», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які переходили проїжджу частину вулиці Свято-Покровської в смт Гостомель Київської області. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих травм загинула на місці ДТП, а пішохід ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Ірпінської ЦМЛ (а.с. 20).

Згідно з висновком експерта від 28 жовтня 2016 року № 462 у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Утворились вони від дії тупого (их) предмету (ів), можливо при падінні з вертикального положення та додатковим прискоренням, у строк - 11 жовтня 2016 року (а.с. 16-17);

Відповідно до висновку експерта від 01 грудня 2016 року № 19/8-02/1507, наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 автомобілем марки «VOLVO 960», номерний знак НОМЕР_1 , відбувся на смузі руху в напрямку до автодороги «Київ-Ковель», перед початком уламків скла фари (а.с. 22-27).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13 жовтня 2016 року вбачається, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Причини смерті ОСОБА_4 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 462 від 13 жовтня 2016 року та довідкою про причину смерті від 13 жовтня 2016 року (а.с.15).

Позивач є батьком померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане Переяслав-Хмельницьким міським відділом ЗАГС Київської області від 03 травня 1993 року (а.с.13).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ДП «Антонов» (а.с. 21).

Відповідно до розпорядження начальника цеху 39 ДП «Антонов» № 73 від 2015 року за ОСОБА_2 закріплений автомобіль марки «Вольво-960», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.37).

Згідно з копією подорожнього листа від 11 жовтня 2016 року водієм автомобіля марки «VOLVO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 (а.с.35-36).

Із копії поліса № АК/4876213 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volvo 960», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ СК «Арсенал страхування». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, розмір франшизи - 0,00 грн (а.с. 41).

Транспортний засіб марки «VOLVO 960», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у технічно справному стані, що підтверджується протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00590-04990-16 від 08 серпня 2016 року та висновком експерта № 19/8-02/1508 від 09 листопада 2016 року (а.с.42; 28-34).

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Правовими підставами відшкодування шкоди визначено, зокрема положення статей 27, 55, 56 Конституції України, статті 2 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, статей 23, 1167, 1168 ЦК України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції, установивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність протиправності діяння водія ОСОБА_2 та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням водія ОСОБА_2 , оскільки у нього була відсутня технічна можливість попередити наїзд на пішоходів шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, а пішохід ОСОБА_6 порушила вимоги пунктів 4.4, 4.14. ПДР.

Надаючи оцінку указаним доводам апеляційної скарги, апеляційний суд враховує те, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2021 року у справі № 373/637/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , до ДП «Антонов» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнуто з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_5 200 000 грн моральної шкоди (а.с. 43-57).

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (постанови Верховного Суду: від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14-ц (касаційне провадження № 61-40927св18), від 17 листопада 2021 року в справі № 806/3572/17 (касаційне провадження № К/9901/29674/21)).

Указаним рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, стався автомобілем марки «Volvo 960», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , за яким був закріплений вказаний транспортний засіб та який виконував 11 жовтня 2016 року свої службові обов`язки водія у ДП «Антонов», що вказує на причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями володільця джерела підвищеної небезпеки, від яких загинула донька позивача, та заподіяною внаслідок ДТП шкодою.

Ці обставини встановлені судовим рішенням, таке судове рішення набрало законної сили, указана справа стосується тих самих обставин - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11 жовтня 2016 року, за участю автомобіля марки «Volvo 960», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та пішохода ОСОБА_4 , а тому наявні підстави вважати, що указані обставини є преюдиційними та не потребують доказування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність протиправності діяння водія ОСОБА_2 та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням водія ОСОБА_2 .

Посилання відповідача на порушення пішоходом ОСОБА_6 вимог пунктів 4.4, 4.14. ПДР як на підставу для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, апеляційним судом не приймаються, оскільки відповідачем не доведено наявність умислу доньки потерпілого у заподіянні шкоди або наявності непереборної сили.

Крім того, рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2021 рокуу справі № 373/637/20 стягнуто з ДП «Антонов» на користь матері ОСОБА_6 200 000 грн, а оскаржуваним рішенням стягнуто з ДП «Антонов» на користь батька ОСОБА_6 250 000 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що моральна шкода позивачу завдана смертю його дочки, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивача душевні страждання; зазначені обставини істотно змінюють життя позивача, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому з віком додаткові зусилля з його боку на організацію свого життя та матеріальне його забезпечення.

Однак, суд першої інстанції не обґрунтував підстави для відшкодування батьку доньки, яка загинула у результаті ДТП, спричиненої йому моральної шкоди у розмірі, який перевищує розмір моральної шкоди, яку стягнуто судовим рішенням раніше на користь матері загиблої.

Ані в позовній заяві, ані в оскаржуваному рішенні не зазначено про те, що ОСОБА_1 , як батьку загиблої, спричинено більшу моральну шкоду ніж її матері загиблої або він мав більш близькі стосунки з донькою, а матеріали справи не містять доказів переважності його права над правом матері на відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у своїх позовах ОСОБА_1 та ОСОБА_5 просили суд стягнути з відповідача на рахунок відшкодування моральної шкоди по 1 000 000 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_1 з 250 000 грн. до 200 000 грн., що на переконання колегії суддів, є пропорційним та відповідає обсягу душевних, емоційних та психологічних страждань, ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок передчасної втрати дочки.

В апеляційній скарзі не порушувалося питання про зменшення розміру стягнутої моральної шкоди, однак з урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд вбачає підстави для зміни рішення суду першої інстанції для забезпечення принципу справедливості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач звільнений від сплати судового збору у силу вимог пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення, то сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 5 625 грн належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України пропорційно тій частині, яку змінено на його користь, а саме: у розмірі 1 125 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Антонов» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року змінити, зменшивши суму моральної шкоди до 200 000 грн.

Компенсувати за рахунок держави Державному підприємству «Антонов» судовий збір у розмірі 1 125 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 31 жовтня 2022 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська