Справа № 545/2837/22
Провадження № 2/545/1156/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Лабовкіній Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2022 року дізнався про наявність примусового стягнення з нього грошових зобов`язань через мобільний додаток ПриватБанк, в котрому було зазначено про наявність зупинення видаткових операцій по рахунку та накладення арешту на нього, на підставі документів котрі надійшли до банку від приватного виконавця. Через додаток «ДІЯ» отримав інформацію про наявність в нього відкритого виконавчого провадження та всі конкретні ідентифікуючі дані по провадженню. З`ясувалось, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. перебуває виконавче провадження №65574990 відкрите 26.05.2021 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості. 26 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження в котрому зазначений виконавчий документ на підставі котрого відбувається примусове стягнення, а саме виконавчий напис №16698 виданий 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення 13823,93 грн. Про винесення виконавчого напису та взагалі претензій з боку компанії до нього дізнався лише ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, через особистий електронний кабінет за допомогою ідентифікаторів доступу на веб-ресурсі «АСВП» (Автоматизована система виконавчого провадження). Як вбачається з виконавчого напису № 16698 виданого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», якому Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на підставі Договору № 2254/К про відступлення прав вимоги від 04.06.2020 року, відступлено право вимоги за КРЕДИТНИМ ДОГОВОРОМ № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , вимоги за період з 04.06.2020 року по 31.03.2021 року заборгованість в загальній сумі з платою за вчинення виконавчого напису 13 823,93 грн. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, так як, виданий із порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (22.02.2012 року), Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року за № 1172.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що одним із посилань неправомірності виконавчого напису стало те, що виконавчий напис № 16698 від 05.04.2021 року був зроблений із порушенням ЗУ «Про нотаріат», Переліку документів, пункт на підстав яких робився виконавчий напис являвся нечинним, кредитний договір нотаріально не посвідчений, заборгованість являється спірною та вбачається спір про право. Вказувала, що правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові суду від 21.09.2021 р. по справі № 910/10374/17 (пров.12-5гс21) встановлено, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зазначав, що по даній справі, Виконавчий напис № 16698 від 05.04.2021 року, був зроблений на підставі Заяви (оферти) на укладання угоди про надання кредиту № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», в простій письмовій формі, не нотаріально посвідченому. Отже, приватний нотаріус не мав права посвідчувати виконавчий напис на оферті на укладання угоди та заяви.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, попередньо зазначивши в позові про розгляд справи без його участі та не заперечення проти розгляду в заочному порядку. Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте останнім було подано відзив, відповідно до якого прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

В судове засідання третя особа приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда О.С. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

Виходячи з положень ч. 3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 12.06.2013 року позивач уклав оферту на укладання угоди про надання кредиту № 001-16763-120613 з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально.

26.05.2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65574990 з примусового виконання виконавчого напису № 16698 виданий 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., за яким було стягнуто з позивача за кредитним договором № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованість у сумі 13 823,93 грн.

На підставі Договору № 2254/К про відступлення прав вимоги від 04.06.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було відступлено Відповідачу право вимоги за КРЕДИТНИМ ДОГОВОРОМ № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , вимоги за період з 04.06.2020 року по 31.03.2021 року заборгованість в загальній сумі з платою за вчинення виконавчого напису 13 823,93 грн.

При вирішенні справи суд керується наступним.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення правовідносин) та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Тобто строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа № 756/11960/15-ц).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові суду від 21.09.2021 р. по справі № 910/10374/17 (пров.12-5гс21), вказано, що Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, вчиняючи 22 травня 2017 року виконавчі написи № 779 та № 780, приватний нотаріус Авдієнко О. В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

По даній справі, Виконавчий напис № 16698 від 05.04.2021 року, був зроблений на підставі Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», в простій письмовій формі, не нотаріально посвідченому.

Отже, приватний нотаріус не мав права посвідчувати виконавчий напис на оферті на укладання угоди та анкеті заяви.

Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, виконавчий напис вчинено на кредитному договорі котрий не посвідчений нотаріально, а укладений між сторонами в простій письмовій формі, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат у виді судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.4, 9, 10, 12-13, 18, 81, 141, 247, 263-265, 272, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 16698, виданий 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, за яким було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 001-16763-120613 від 12.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК грошові кошти у сумі 13 823,93 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, фактична адреса: 07400. Київська область, м. Бровари, вул. Лісовабуд. 2. поверх № 4, , реквізити ІВА№ № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк», e-mail: , e-mail: , e-mail: .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Євген Михайлович, 01032, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа: Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Райда Олександр Сергійович, 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 111, кім. 1, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2

Суддя: Л. В. Шелудяков