Справа №: 398/1189/22
провадження №: 2/398/1225/22
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Нероди Л.М.,
з участю секретаря Шаповал І.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом виконавчого комітету Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Виконавчий комітет Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . На території селищної громади власного житла не має, тривалий час ніде не працює, доходи має від тимчасових заробітків. Земельна ділянка площею 0,60 га не оброблена, підсобного господарства не має. Маючи на утриманні дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько самоусунувся та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Не проявляє до дитини батьківської турботи, не піклується про фізичний та духовний стан дитини, взагалі не спілкується. Батько власноруч написав заяву 09.12.2021 року про те, що він не має наміру займатися вихованням дочки та не проти позбавлення його батьківських прав. 10.12.2021 року Великосеверинська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області звернулася до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом про відібрання дитини ОСОБА_3 у матері ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 17.02.2022 року відкрито провадження у справі. З 16.12.2021 року дитина знаходиться у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Кіровоградської обласної ради Кіровоградської області.
Просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з нього аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подав, правом на відзив не скористався.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.08.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 02.02.2018 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України.
Згідно характеристики, виданої виконкомом Пантаївської селищної ради від 14.04.2022 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, скарг від сусідів на ОСОБА_1 не надходило.
Згідно листа виконавчого комітета Пантаївської селищної ради від 09.12.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , на території селищної ради власного житла не має, належні умови проживання з ним малолітньої дитини у ОСОБА_1 відсутні.
Згідно акту обстеження умов проживання від 13.04.2022 року ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації, проживає один, не працює, будинок не облаштований необхідними меблями та побутовою технікою, проживає за рахунок тимчасових заробітків, доходу від земельної ділянки площею 0,60 га не має, так як земельну ділянку не обробляє, підсобного господарства також не має, житлові умови проживання не задовільні.
Згідно рішення виконавчого комітету Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 03.12.2021 року №127 відібрано малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_4 , жительки с.Оситняжка Кропивницького району Кіровоградської області та направлено до КНП Кропивницької РДА «Кропивницька центральна районна лікарня».
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.04.2021 року ОСОБА_7 одружилася з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».
Згідно направлення Служба у справах дітей Великосеверинівська сільська рада направила до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради на тимчасове влаштування малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина перебуває на обліку як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.
Згідно копії заяви ОСОБА_7 від 09.12.2021 року, останній повідомив, що не має наміру займатися вихованням доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини.
Згідно висновку Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як органу опіки та піклування від 27.04.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_7 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має обов`язки піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитину, готувати її до самостійного життя.
Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Тому, під час ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд вирішує про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.
Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.
Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток, а також той суд приймає до уваги той факт, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.
Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини.
В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.
Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо неї є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний матеріально утримувати дитину, та, визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, бере до уваги вищенаведені обставини справи.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява надійшла до суду 03.05.2022 року, отже аліменти стягуватимуться з 03 травня 2022 року.
Норми п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України вказують, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_7 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992,40 грн. - за вимогу про позбавлення батьківських прав та 992,40 грн.- за вимогу про стягнення аліментів, а всього: 1984,80 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву виконавчого комітету Пантаївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 травня 2022 року і до досягнення дочкою повноління, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Здійснювати перерахування аліментів на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.
Зобов`язати Пантаївську селищну раду Олександрійського району, як орган опіки та піклування протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили відкрити особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України для перерахування на неї аліментів.
Допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складений 25 жовтня 2022 року.

Учасники справи:

позивач - виконавчий комітет Пантаївська селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, смт. Пантаївка, вул. Миру, 7-А, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА