РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/2792/21

Провадження № 22-ц/4815/421/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року у складі судді Грипіч Л. А., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області, повний текст рішення складено 26 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 січня 2014 року. Від шлюбу мають дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час визначений судом розмір аліментів значно менший від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, збільшився рівень цін та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Діти навчаються у школі, відповідно до рекомендацій лікаря потребують повноцінного харчування, вітамінотерапії та курсів масажу, а відтак існує потреба у коштах на своє утримання. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, хоча його матеріальний стан покращився, проте він приховує свої дійсні доходи. Просила змінити розмір аліментів з 400 грн. до 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і встановлено їх у розмірі 1 400,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 908,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ст. 192 СК України, яка передбачає можливість зміни судом розміру аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та обґрунтоване тим, що встановлені судовим рішенням аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно, які стягуються в примусовому порядку з позивача на користь відповідачки на утримання їхніх дітей, не задовольняють та не забезпечують основних життєвих потреб дітей, що порушує права останніх на належний розвиток.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що стягнута сума аліментів в розмірі 1 400,00 грн. на одну дитину не покриє необхідних витрат, оскільки крім призначення лікаря щодо повноцінного харчування, вітамінотерапії, курсів масажу, дітей потрібно одягнути, купити канцелярію, книги, іграшки та інші речі, які є необхідними для повноцінного розвитку дітей, навіть із врахуванням того, що 1400,00 грн. ще має забезпечити матір. Додає, що діти хворіють: ОСОБА_3 має діагноз «вторинна міокардіотрофія», а ОСОБА_4 - дисфункцію жовчовивідних шляхів, що потребує посиленого догляду за дітьми, а тому вона має змогу працювати з навантаженням лише на 0,55 ставки. Вважає, що суд помилково не прийняв її доводи щодо понесення витрат на навчання її старшої дочки від першого шлюбу як на підтвердження погіршення її матеріального стану. Зазначає, що її стан здоров`я теж погіршився, вона готується до операції на очах. Покликаючись на те, що стягнута сума аліментів є несправедливою та низькою, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.06.2008 Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про народження №23, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 27.07.2010 Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про народження №22 (а.с. 11, 12).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 січня 2014 року розірвано шлюб між сторонами та визначено місце проживання дітей сторін ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину з моменту подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 такою обставиною зазначила недостатність аліментів у сумі по 400,00 грн. щомісячно, які сплачує відповідач за рішенням суду на кожну дитину, для забезпечення зростаючих потреб дітей у найнеобхіднішому, зокрема, харчуванні, лікуванні, профілактиці захворювань, духовному розвитку тощо, а також покращення матеріального становища платника аліментів та погіршення власного матеріального стану у зв`язку із витратами на навчання своєї старшої доньки від іншого шлюбу.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні .

Таким чином, стягнення аліментів у існуючому розмірі - 400,00 гривень щомісячно - порушує право дитини на належний розвиток та забезпечення, оскільки є більш ніж ушестеро меншим від мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку.

Апеляційний суд враховує, що за будь-яких умов розмір аліментів на дітей сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не повинен бути меншим, ніж 50% від встановленого державою мінімуму 2 618,00 грн на місяць.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , 2008 року народження, виданої 10.09.2021 КНП «Деражненська районна лікарня об`єднаної територіальної громади» Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 зверталась до амбулаторно-клінічного закладу 14.03.2016, 28.03.2017, 17.04.2018, 02.08.2019, 03.02.2020, 16.11.2020 та 19.03.2021. Діагнози: вторинна міокардіотрофія, порушення постави, гострий фаринготрахеїт, гострий трахеобронхіт, гостра респіраторно вірусна інфекція. Рекомендовано повноцінне харчування, вітамінотерапія, курси масажу та загартовування.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , 2010 року народження, виданої 10.09.2021 КНП «Деражненська районна лікарня об`єднаної територіальної громади» Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 звертався до амбулаторно-клінічного закладу 19.01.2016, 19.05.2016, 02.02.2018, 09.10.2018, 21.12.2018, 16.11.2020 та 19.03.2021. Діагнози: гострий фаринготрахеїт, гостре респіраторне захворювання, гострий лівобічний лімфаденіт, дисфункція жовчевивідних шляхів, гостра респіраторно вірусна інфекція. Рекомендовано повноцінне харчування, вітамінотерапія, курси масажу та загартовування.

Оцінюючи матеріальний стан сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Позивачка ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділення зв`язку поштового ВПЗ Постійне Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» із навантаженням 0,550 штатної одиниці з 27.03.2019, що підтверджується довідкою Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» №20.04-678 від 02.08.2021.

Вона разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Деражненської сільської ради №591 від 05.10.2021 та №705 від 15.11.2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 12.10.2021 звільнений з роботи у ДП «Клеванський лісгосп» за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджується записом №8 у трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

У власності ОСОБА_2 перебуває житловий будинок у АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.05.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.11.2021 №286370433.

Доводи апеляційної скарги про те, що спільні з відповідачем потребують суттєвих витрат на лікування не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі витрати належать до додаткових витрат на утримання дитини і їх стягнення відбувається в порядку ст. 185 СК України.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачка несе витрати на утримання старшої дочки від першого шлюбу у зв`язку із вступом тієї на навчання до вищого навчального закладу як на підставу для збільшення розміру аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей апеляційним судом відхиляються, оскільки не стосуються предмету спору у цій справі.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість висновку місцевого суду щодо часткового задоволення позову про збільшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за рішенням суду на двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При визначенні розміру стягнення аліментів судом враховано у взаємозв`язку обставини, які мають значення для вирішення спору по суті, а саме: недостатність для забезпечення нормальної життєдіяльності стягуваного розміру аліментів на кожного з дітей сторін, відсутність доказів про те, що відповідач фінансово неспроможний сплачувати аліменти на утримання обох дітей в сумі по 1 400,00 грн щомісячно на кожну дитину, стан здоров`я сторін, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання у нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законом, принцип рівності обов`язків батьків щодо дітей, в тому числі, й по їх утриманню.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.