Номер провадження: 22-ц/813/2495/22
Справа № 509/3404/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районним судом Одеської області від 11 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Корой Інна Федорівна про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст позовної заяви.

04 вересня 2017 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, в якому позивач зазначив, що 15 травня 2016 року між третью особою ОСОБА_3 , який діяв від імені позивача ОСОБА_4 , на підставі довіреності та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договори купівлі - продажу, а саме: купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :01:001:2115, реєстровий номер договору 119; - купівлі - продажу садового будинку загальною площею 121,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий номер договору 221.

Позивач зазначав, що домовився з відповідачем про вирощування на його земельній ділянці сільськогосподарської продукції. 18 квітня 2016 року позивач оформив довіреність на ім`я третьої особи, вказував на те, що підписуючи довіреність не знав про те, що видає її на ім`я ОСОБА_2 , а не на ім`я ОСОБА_3 . Відповідно до медичного висновку ДУ "Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова" від 16.01.2017 року у ОСОБА_4 діагностовано незрілу катаракту, гострота зору правового ока приблизно 6 %, ліве око взагалі нічого не бачить, а тому позивач просить визнати недійсною довіреність від 18 квітня 2016 року, та договори купівлі продажу спірного нерухомого майна від 15 травня 2016 року недійсними, та скасувати державну реєстрацію спірного нерухомого майна (т. 1, а.с.7-10).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним відмовлено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3200 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову через неповне дослідження матеріалів справи; вона не була сповіщена про розгляд справи на 11 лютого 2021 року.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 28 вересня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

26 вересня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що її представник відсутній на території України з підстав тимчасової евакуації, технічної можливості у ОСОБА_1 прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції немає.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Як вбачається з матеріалів справи, представниками ОСОБА_1 є адвокат Мажеру І.О. та адвокат Білозор О.О. Вказані адвокати були завчасно сповіщені про розгляд справи ще 01 вересня 2022 року шляхом доставлення судової повістки на електронні адреси, а тому мали можливість реалізувати своє право на участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Крім того, жодних належних та допустимих доказів перебування будь-якого з представників ОСОБА_1 за кордоном не надано.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Крім того, судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Додатково апеляційний суд зауважує, що заявник не була позбавлена можливості вжити заходів для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів завчасно, оскільки про проведення судового засідання 28 вересня 2022 року була повідомлена 01 вересня 2022 року.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у цивільній справі №727/4257/19.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 10 жовтня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була належним чином сповіщена про розгляд справи 11 лютого 2021 року.

Додатково колегія суддів зауважує, що лише 11 лютого 2021 року судом першої інстанції ухвалою було залучено ОСОБА_1 у якості правонаступника на стороні позивача (т. 2, а.с. 111).

При цьому, колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

За змістом частин першої-третьої, п`ятої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права і а законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 18 квітня 2016 року була оформлена довіреність від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_3 , посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф., реєстровий №154 (т.1 а.с.19).

15 травня 2016 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_2 було укладено договори купівлі - продажу, а саме:

- купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер :01:001:2115, реєстровий номер договору 119;

- купівлі - продажу садового будинку загальною площею 121,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий номер договору 221(т.1 а.с.59-144).

Позивач просив визнати недійсними вищевказані правочини, посилаючись на свій стан здоров`я. В обґрунтування свої позовних вимог позивач надав медичний висновок від 16.01.2017 року. Однак нотаріальні дії відбувались 18 квітня 2016 року та 15 травня 2016 року.

З урахуванням предмету позову, з яким звернувся позивач, колегія суддів дійшла висновку, що медична довідка від 16 січня 2017 року (т. 1, а.с.18) та стан здоров`я позивача на той час, відповідно до ст.77,78 ЦПК України не може бути належним та допустимим доказом того, що позивач на час вчинення нотаріальних дій, які мали місце 18 квітня 2016 року та 15 травня 2016 року, не міг розуміти та усвідомлювати значення своїх дій.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведені позовні вимог, які були заявлені.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районним судом Одеської області від 11 лютого 2021 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Корой Інна Федорівна про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсним, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк