Справа № 450/4020/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/69/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар :Іванова О.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Пигель Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 450/4020/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Пигель Любов Іванівни на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Солонківської територіальної громади Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 тривалістю два місяці.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, однак вона пропустила строк для подання заяви про прийняття такої у зв`язку з погіршенням її здоров`я у 2020 році, перебуванням у лютому 2021 року її матері ОСОБА_4 у лікарні і необхідністю постійного догляду за нею. Зазначила, що для оформлення спадщини звернулася до приватного нотаріуса Мисник О.О., яка завела спадкову справу № 68079689 і рекомендувала їй звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2021 року року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пигель Л.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Вважає, що пропущення строку є поважним, оскільки у позивачки погіршився стан здоров`я, вона не могла пересуватися без сторонньої допомоги, проходила тривале обстеження і лікування, згодом була прооперована. З огляду на вище наведене, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу не подано.

Від представника відповідача Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області надійшло клопотання від 21.10.2022 року №1797 про розгляд апеляційної скарги у зазначеній справі без участі представника Солонківської сільської ради.

За приписами ч.1ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника-адвоката Пигель Л.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено щозгідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18 грудня 1961 року батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 30 березня 2020 року Львівським МВДРАЦС ЗМУ МЮ (м.Львів) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 22 липня 2021 року Залізничним ВДРАЦС ЗМУ МЮ (м.Львів) встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.7).

Відмовляючи в позові про визначення додаткового строку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено, а судом не здобуто поважних причин, які могли викликати непереборні або істотні труднощі для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк, тобто з 29 березня 2020 року по 29 вересня 2020 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ця позиція Верховного Суду України є обов`язковою для всіх судів у відповідності з ч.4 ст.263 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс 12 прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції правильно зазначив, що об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як погіршення стану здоров`я позивачки, оскільки обстеження стану здоров`я позивача почалося з серпня 2020 року, а лікування з 12 жовтня 2020 року, про що свідчать виписки з медичних документів долучених до матеріалів справи (а.с.10-16).

Посилання апелянта на те, що в цей період вона здійснювала догляд за хворою мамою спростовується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26 лютого 2021 року, згідно якої ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у лютому 2021 року, тобто після закінчення 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Із врахуванням вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

В судовому засіданні з пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 також є діти померлих братів позивачки ОСОБА_1 , які не залучені до участі у справі, як належні відповідачі.

У матеріалах справи немає жодних доказів, яке відношення до спадкового майна має визначений у даній справі відповідач - Солонківська територіальна громада. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усу нення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Тобто відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19).

Згідно ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №592/9058/17-ц.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права(ст.375 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пигель Любов Іванівни залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк