Номер провадження 2/754/3470/22
Справа №754/2758/22
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 , про зняття арешту з транспортного засобу,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про зняття арешту з транспортного засобу «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який накладений постановою слідчого ГУ СБУ у м. Києві та Київської області від 04.09.2007 № 51/12/2477 по кримінальній справі № 1167, порушеної 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.01.2021 Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України провело електроні торги з реалізації арештованого майна, а саме лот № 458315 - легковий автомобіль, «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 04.01.2021 № 520268 переможцем електронних торгів. Згідно Акту видачі майна переможцю електронних торгів від 18.01.2021 Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України в особі Павленко О.В. передало, а ОСОБА_1 прийняв легковий автомобіль «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Позивач відповідно до протоколу про проведені електронні торги належним чином виконав свої зобов`язання та розрахувався за автомобіль в повному обсязі, передавши грошові кошти приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. та ДП «Сетам» Міністерства юстиції України, а останнє в свою чергу передало йому автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього. 26.01.2021 позивач звернувся до територіального сервісного центру МВС № 8044 у м. Києві щодо реєстрації вищезазначеного транспортного засобу на своє ім`я, на що йому в усній формі повідомили, в зв`язку з тим, що на легковий автомобіль «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 накладено арешт слідчим ГУ СБУ у м. Києві та Київської області Єгізаровим Р., згідно постанови № 51/12/2477 від 04.09.2007 по кримінальній справі № 1167 вхідний № 10685 від 13.09.2007. При повторному письмовому зверненні 19.03.2021 до територіального сервісного центру МВС № 8044 у м. Києві щодо реєстрації вищевказаного автомобіля на своє їм`я, йому було надано письмову відповідь вих. № 8044/596 від 07.04.2021 про те, що автомобіль «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 перебуває в арешті, ініційований слідчим ГУ СБУ у м. Києві Єгізаров Р. згідно постанови від 04.09.2007 № 51/12/2477 вх. № 10685 від 13.09.2007. 29.01.2021 позивач звернувся до головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київської області з листом, в якому просив надати інформацію щодо кримінальної справи № 1167 та можливості зняття арешту з транспортного засобу «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , на що йому була надана відповідь вих. № 51/12-2084 від 24.03.2021 про те, що у провадженні слідчого відділу УСБ України перебувала кримінальна справа № 1167, порушена 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України, і що 22.03.2010 дана кримінальна справа в порядку ст. 225 КПК України (1960 року) була направлена до прокуратури м. Києва для затвердження обвинувального висновку та скерування справи до суду. 13.04.2021 позивач звернувся до Київської міської прокуратури з запитом на отримання інформації щодо стану розгляду кримінальної справи № 1167, порушеної 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України. На звернення від Київської міської прокуратури позивачу надійшла відповідь вих. № 33-12486-21 від 20.04.2021 про те, що 31.03.2010 супровідним листом за № 04/2/4-2197-06 матеріали кримінальної справи № 1167 були направлені до Печерського районного суду м. Києва з одночасним скеруванням наглядового провадження до прокуратури Печерського району м. Києва для забезпечення участі прокурора при розгляді справи в суді. Під час численних звернень позивач встановив, що кримінальну справу, порушену 06.12.2006 відносно ОСОБА_2 , по якій було арештовано автомобіль позивача в 2010 році було направлено до Печерського районного суду м. Києва, де 14.04.2010 Печерський районний суд м. Києва виніс постанову про направлення матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_2 до Солом`янскього районного суду м. Києва за підсудністю. 14.07.2011 Солом`янським районним судом м. Києва був постановлений вирок в кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , в якому останнього було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України та засуджено. Цивільний позов по справі не був заявлений. Рішення щодо майна, яке було арештоване з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації судом не приймалось. 21.06.2012 Апеляційним судом м. Києва було винесено ухвалу по апеляції на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2011 в кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , в якій вирок Солом`янського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_2 в частині засудження за ч. 2 ст. 201 КК України скасовано та на підставі п. 2 ч. 2 ст. 6 КПК України (1960 року) закрито провадження по справі в цій частині, в іншій частині вирок був залишений без змін. Таким чином, підстав для арешту автомобіля відпали, і продовження арешту не має сенсу. В той же час існування обтяження, необмеженого в часі, тобто арешту автомобіля перешкоджає здійсненню ним права власності, оскільки він обмежений як власник у праві володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Внаслідок дій відповідача створено перешкоду у здійсненні його права власності на належне йому майно, яке він придбав на підставах, прямо передбачених чинним законодавством.

Ухвалою від 06.03.2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача: Головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином в той же час на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву та вказав, що після завершення досудового слідства, яке здійснювалось слідчими слідчого підрозділу Управління СБУ у м. Києві у кримінальній справі № 1167, усі матеріали останньої з обвинувальним актом щодо ОСОБА_2 у березні 2010 року скеровано до Прокуратури м. Києва, звідки надалі їх внесено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду у встановленому законом порядку. Тобто з квітня 2010 року слідчі підрозділи Управління СБУ у м. Києві (надалі з 2012 року - ГУ СБУ у м. Києві та Київської області) жодного відношення до кримінальної справи № 1167 й прийняття в її межах процесуальних рішень не мали, не мають й згідно із чинним законодавством не можуть мати. Доказами про Києві не володіє. Отже, про наявність або відсутність у даний час підстав для скасування у кримінальній справі № 1167 арешту зазначеного автомобіля ГУ СБУ у м. Києві та Київської області нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином.

На адресу суду 05.07.2022 надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач вказує, що згідно з нормами ст. 178 ЦПК України зазначено, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову та відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується із посиланням на відповідні докази та норми права. Відповідачем у справі подано відзив з якого не зрозуміло чи позов він не визнає в повному обсязі, чи визнає лише частково, а може й визнає повністю. Відповідачем не приведено жодних доводів, які б стосувалися предмету позову, а тому позивач, у відповідності ст. 179 ЦПК України, не має можливості викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Просив позов задовольнити в повному обсязі за викладеними мотивами у позовній заяві.

13.07.2022 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь позивача щодо відзиву на позовну заяву в якому відповідач повідомляє, що матеріали позовної заяви не обгрунтовано і законодавством не встановлено того, що викладене у постанові від 31.08.2007 рішення слідчого органу досудового слідства у складі Управління СБУ у м. Києві про арешт автомобіля у кримінальній справі № 1167, на підставі якого Головний сервісний центр МВС України увів заборону на проведення реєстраційних дій щодо автомобіля: залишається чинним після набрання законної сили обвинувальним вироком щодо ОСОБА_2 , постановленим 14.07.2011 Солом`янським районним судом м. Києва за результатами розгляду кримінальної справи № 1167; Заважало і заважає вищевказаному приватному виконавцю відповідно до вимог, передбачених п.п. 3, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», вжити заходи, достатні для зняття заборони на проведення щодо автомобіля реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, з урахуванням обставин, які він (приватний виконавець) мав встановити у ході здійснюваного ним виконавчого провадження й які стосуються наявних обтяжень Автомобіля як майна боржника, на яке було звернено стягнення. З моменту набрання 22.06.2012 означеним обвинувальним вироком щодо ОСОБА_2 законної сили рішення слідчого про арешт Автомобіля у кримінальній справі № 1167 втратило свою чинність внаслідок вичерпання вказаної кримінальної справи, у межах якої воно могло діяти, та мети, з якою воно приймалось, у зв`язку з чим надалі будь-які акти, спрямовані на скасування цього рішення, є юридично нікчемними. Тобто з 22.06.2012 вказане рішення слідчого не породжує будь-яких юридичних наслідків й не може бути перешкодою для вчинення реєстраційних дій щодо Автомобіля в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Тобто позовні вимоги до ГУ СБУ як відповідача є безпідставними, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню у судовому порядку.

Суд, заслухавши учасника справи, дослідивши письмові матеріали справи та усі докази у їх сукупності, вважає, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановою слідчого ГУ СБУ у м. Києві та Київської області від 04.09.2007 № 51/12/2477 по кримінальній справі № 1167, порушеної 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України.

04.01.2021 Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України провело електроні торги з реалізації арештованого майна, а саме лот № 458315 - легковий автомобіль, «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 . Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 04.01.2021 № 520268 переможцем електронних торгів є позивач. Згідно Акту видачі майна переможцю електронних торгів від 18.01.2021 Державне підприємство «Сетам» Міністерства юстиції України в особі Павленко О.В. передало, а ОСОБА_1 прийняв легковий автомобіль «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Позивач відповідно до протоколу про проведені електронні торги належним чином виконав свої зобов`язання та розрахувався за автомобіль в повному обсязі, передавши грошові кошти приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Татарченко В.Г. та ДП «Сетам» Міністерства юстиції України, а останнє в свою чергу передало йому автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього.

При письмовому зверненні 19.03.2021 до територіального сервісного центру МВС № 8044 у м. Києві щодо реєстрації вищевказаного автомобіля на їм`я позивача, йому було надано письмову відповідь вих. № 8044/596 від 07.04.2021 про те, що автомобіль «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 перебуває в арешті, ініційований слідчим ГУ СБУ у м. Києві Єгізаров Р. згідно постанови від 04.09.2007 № 51/12/2477 вх. № 10685 від 13.09.2007.

29.01.2021 позивач звернувся до головного управління Служби Безпеки України у м. Києві та Київської області з листом, в якому просив надати інформацію щодо кримінальної справи № 1167 та можливості зняття арешту з транспортного засобу «Тойота RAV4» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , на що йому була надана відповідь вих. № 51/12-2084 від 24.03.2021 про те, що у провадженні слідчого відділу УСБ України перебувала кримінальна справа № 1167, порушена 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України, і що 22.03.2010 дана кримінальна справа в порядку ст. 225 КПК України (1960 року) була направлена до прокуратури м. Києва для затвердження обвинувального висновку та скерування справи до суду.

13.04.2021 позивач звернувся до Київської міської прокуратури з запитом на отримання інформації щодо стану розгляду кримінальної справи № 1167, порушеної 06.12.2006 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України. На звернення від Київської міської прокуратури позивачу надійшла відповідь вих. № 33-12486-21 від 20.04.2021 про те, що 31.03.2010 супровідним листом за № 04/2/4-2197-06 матеріали кримінальної справи № 1167 були направлені до Печерського районного суду м. Києва з одночасним скеруванням наглядового провадження до прокуратури Печерського району м. Києва для забезпечення участі прокурора при розгляді справи в суді.

Під час численних звернень позивач встановив, що кримінальну справу, порушену 06.12.2006 відносно ОСОБА_2 , по якій було арештовано автомобіль позивача в 2010 році було направлено до Печерського районного суду м. Києва, де 14.04.2010 Печерський районний суд м. Києва виніс постанову про направлення матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_2 до Солом`янскього районного суду м. Києва за підсудністю.

14.07.2011 Солом`янським районним судом м. Києва був постановлений вирок в кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , в якому останнього було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України та засуджено. Цивільний позов по справі не був заявлений. Рішення щодо майна, яке було арештоване з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації судом не приймалось. 21.06.2012 Апеляційним судом м. Києва було винесено ухвалу по апеляції на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2011 в кримінальній справі відносно ОСОБА_2 , в якій вирок Солом`янського районного суду м. Києва щодо ОСОБА_2 в частині засудження за ч. 2 ст. 201 КК України скасовано та на підставі п. 2 ч. 2 ст. 6 КПК України (1960 року) закрито провадження по справі в цій частині, в іншій частині вирок був залишений без змін.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Крім того, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/278/19 вказала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

На думку суду, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право на розпорядження майном, враховуючи, що арешт який був накладений п`ятнадцять років тому не може бути знято іншим шляхом аніж звернення позивача до суду, відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача чи відкритих кримінальних справ, зважаючи на те, що подальше існування такого обтяження є невиправданим втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном, суд дійшов висновку, що слід скасувати спірний арешт та задовольнити позов.

Керуючись Конституією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби Безпеки України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_2 , про зняття арешту з транспортного засобу - задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2006 року випуску VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений постановою слідчого ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 04.09.2007 року №51/12/2477 в межах кримінальної справи №1167, порушеної 06.12.2006 року за підозрою ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 19.10.2022 року.

Суддя: Н.Г.Таран