Справа № 209/802/21
Провадження № 2/209/91/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

при секретарі Шаповал А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Швець М.В.,

представника третьої особи Спаскіх О.М.,

розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В березні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 25.04.2014 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Після шлюбу вона змінила прізвище з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 ". Перебуваючи на 8-му місяці вагітності, ОСОБА_2 покинув її, став проживати окремо, позбавивши своєї моральної і матеріальної підтримки. З цих підстав, у зв`язку з пережитим нервовим стресом, у неї виникли тяжкі передчасні пологи, внаслідок чого вона ледве народила свою неповнолітню доньку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина народилася дуже хворобливою, їй самій приходилось винаходити додаткові кошти для їх існування, підтримки здоров`я дочки. Відповідач, зі свого боку, самоусунувся від виховання дитини, не проявляв будь-якого інтересу до дитини, як до її народження так і після. 16.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська на її користь з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу. Сімейне життя не склалося, тому рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.2015 року шлюб між ними розірвано, змінено її прізвище - « ОСОБА_4 » на дошлюбне « ОСОБА_3 ». Станом на 31.01.2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 20694,19 грн. Впродовж останніх майже семи років відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у її вихованні. Відсутність батька в житті дівчинки має негативний вплив на розвиток дитячої психіки. Дитина перебуває на повному її утриманні та забезпеченні. З приводу ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, з питання надання дозволу на перереєстрацію місця проживання дитини, вона була вимушена звернутись у службу у справах дітей. Служба у справах дітей ухвалила рішення № 283 від 26.06.2020 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Її зусилля та зусилля служби у справах дітей щодо переконання відповідача відноситись до своїх батьківських обов`язків не дали жодного результату. 04.01.2020 року вона уклала шлюб із ОСОБА_7 . У шлюбі народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У серпні 2020 року нею була придбана нова квартира за адресою: АДРЕСА_2 , і їй знову потрібно було зареєструвати доньку та сина. Вона звернулась до відповідача з цим питанням, але він знову відмовив, тому вона отримала офіційну відмову з ЦНАП. Враховуючи вищевикладене, вона вимушена звернутись до суду, у зв`язку з чим просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.04.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31.01.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи по суті.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Також пояснила, що конфліктні відносини у неї з відповідачем склалися одразу після укладення шлюбу, він не забрав її з дитиною з пологового будинку, виганяв її із квартири, за надання дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач вимагав відмовитися від аліментів, він навіть був згоден відмовитися від дитини, якщо з нього не будуть стягуватися аліменти, вона не вчиняє відповідачу перешкоди у спілкуванні із дочкою, яка його фактично не знає.

04.06.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.37-38), у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 07.04.2021 року було зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 з 1/4 на 1/5 на підставі зміни сімейного та матеріального стану, оскільки 28 грудня 2018 року він одружився з ОСОБА_9 . Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька - ОСОБА_10 . Його дружина, ОСОБА_9 , має малолітнього сина, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від іншого чоловіка, але після одруження вони всі проживають однією сім`єю. Окрім доньки ОСОБА_5 , він має забезпечувати теперішню сім`ю також, що на даний час є фінансово важко, оскільки він перебуває у декретній відпустці по догляду за новонародженою донькою. На даний час він не працює та не має доходу. Щодо невиконання батьківських обов`язків зазначає, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , за ініціативою позивачки вони дійсно стали віддалено спілкуватись, оскільки вона перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 та настроює дочку проти нього, що впливає на її психічний та емоційний стан. Спілкування позивачка виявляє лише з приводу сплати аліментів. Зазначає, що він ніколи не мав наміру ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, його батьки та він проявляли увагу до дитини, купували їй все необхідне, йому було відомо який садочок відвідує дочка. В судовому засіданні також пояснив, що у нього з позивачкою склалися напружені стосунки, батьки позивачки постійно втручалися у їх сім`ю, її другий чоловік йому погрожував, однак він не звертався з цього приводу у поліцію, його не запрошували на дитячі свята, останній раз він спілкувався із дитиною в присутності позивачки у вересні-жовтні 2017 року, він не знає як зараз виглядає дитина, за відсутністю грошей він не сплачував заборгованість по аліментам у повному обсязі. Також підтвердив, що у нього була розмова із позивачкою, коли він висловлював свою згоду відмовитися від дитини за умови відмови позивачки від стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Він має намір звернутися до суду із позовом до позивачки про усунення перешкод у спілкуванні із дитиною ОСОБА_5 , оскільки раніше він не знав куди звертатися з цього приводу.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відповідно до якого позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини (а.с. 50-51).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вислухавши в судовому засіданні позивача, відповідача та їх представників, вислухавши думку малолітньої дитини ОСОБА_5 , заслухавши в судовому засіданні пояснення свідків, вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2014 року по 01.12.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.12.2015 року (а.с. 7, 10).

Від шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 283 від 26.06.2020 року (а.с. 16), було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 04 січня 2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , від якого у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження (а.с. 17, 18).

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.04.2021 року зменшено розмір аліментів, що стягувались з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 до 1/5 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття дитини (а.с. 39).

Згідно довідки про заборгованість по аліментам № 2257 від 29.01.2021 року, заборгованість відповідача по аліментам, які стягуються на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 31.01.2021 року складає 20694,19 грн. (а.с. 11).

Згідно висновку від 17.06.2021 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради, вбачається, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на розсуд суду з урахуванням найкращих інтересів дитини (а.с. 50-51).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , яка є двоюрідною сестрою позивачки повідомила суду, що вона не була присутня на весіллі у своєї сестри ОСОБА_1 , зі слів її сестри їй відомо, що відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини ОСОБА_5 , відповідача вона не бачила на жодному дитячому та сімейному святі, дитина взагалі не знає свого батька ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , пояснив суду, що він є вітчимом позивачки, яку виховував з семирічного віку, відповідача він бачить вдруге. Йому відомо, що після весілля позивачка переїхала до відповідача, звідки йому доводилося декілька разів забирати ОСОБА_1 , яка скаржилася йому на те, що її чоловік ображає, вони сваряться, і після примирення вони недовгий час ще проживали разом та згодом розійшлися. Їх дитину, яку він вважає своєю онукою, після народження реанімували, він особисто привозив гроші на лікування онуки, при цьому відповідач уникає зустрічей із дитиною, на дитячі свята нічого їй не дарує, не бере участь у її вихованні, його дружина має не дружнє ставлення до відповідача, який постійно говорить неправду та шантажує позивачку.

Свідок ОСОБА_15 , яка була допитана в судовому засіданні, пояснила, що позивачка є її рідною донькою, подружнє життя її доньки із відповідачем одразу не склалося, оскільки відповідач поводився по відношенню до позивачки агресивно, виганяв та викидав її речі із квартири, із пологового будинку її доньку та онуку не забрав, не надавав матеріальної допомоги на лікування дитини, наполягав на тому, щоб її батьки їм допомагали матеріально, примушував відмовитися від аліментів на утримання дитини. Також пояснила, що на прохання відповідача зустрітися із донькою в присутності її матері, він не приїхав у призначений день та час, на зв`язок не виходив. Вони разом із чоловіком ОСОБА_14 постійно опікуються своєю онукою, забезпечують її матеріально, піклуються про щорічне оздоровлення дитини, у тому числі за кордоном.

За ініціативою позивачки, судом із дотриманням вимог ст.232 ЦПК України, в присутності представника служби у справах дітей, було вислухано думку малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо спірного питання. Малолітня ОСОБА_5 в присутності представника служби у справах дітей пояснила, що їй сім років, вона проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_16 , у неї є молодший брат ОСОБА_17 , батьком якого є ОСОБА_18 , якого вона називає по імені, вона навчається у школі, займається танцями, вивчає англійську мову, разом із бабусею та дідусем вона відпочивала у Туреччині. Також пояснила, що на її день народження до неї приходять її друзі, брати, дідусь та бабуся, які дарують їй подарунки. Свого батька вона взагалі не знає, до неї він не приходить, про нього їх ніхто не розповідав, тому вона не хоче мати батька та не бажає із ним спілкуватися.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 нехтує потребами своєї дочки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, що також підтверджено свідками в судовому засіданні. Відповідач не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо дочки. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Також суд враховує висновок від 17.06.2021 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , думку малолітньої ОСОБА_5 , яка достатньо зрозуміло для її віку висловила небажання спілкуватися із батьком, якого вона не знає та ніколи не бачила.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_2 у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку дитини ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 89, 141, 258-263, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.О. Решетник