Справа № 505/869/22
Провадження № 2/505/1454/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О. О.

секретаря судового засідання Черчел Ю. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18 квітня 2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою цьому зазначав те, що перебував з відповідачкою у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, дитиною не цікавиться, жодної матеріальної допомоги не надає, тобто ухиляться від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, вимоги позову підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилась, надала засвідчену нотаріусом заяву в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, просила розгляд справи проводити без її участі.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у підготовче судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з батьком у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить матері позивача ОСОБА_4 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.06.2022 складеного службою у справах дітей Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 9-г класі Одеської загальноосвітньої школи №8 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради,що підтверджується довідкою Одеської ЗОШ №8 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області за вих. № 01-28/54 від 22.03.2022.

Згідно довідки-характеристики Одеської ЗОШ № 8 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області на ОСОБА_3 за вих. № 01-12/149 від 22.03.2022, дитина навчається в школі з 1 класу. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Характеризується позитивно. Батько ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні та навчанні сина. Систематично спілкується з класним керівником стосовно успішності сина та відвідує батьківські збори. Матір ОСОБА_2 протягом останніх 4 років у школі не бачили і участі у шкільному житті дитини вона не приймає.

Згідно довідки КНП «Дитяча міська поліклініка №5» Одеської міської ради за вих. № 263/вих від 18.03.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігається в поліклініці з 2011 року по теперішній час. Дитина здорова. В дитячу поліклініку за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою звертається тільки батько. Рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування та профілактики захворювань дитини виконує в повному обсязі.

Згідно довідки Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Компроміс» за вих. № 67 від 01.03.2022, ОСОБА_1 працює у Адвокатському об`єднанні «Адвокатська компанія «Компроміс» з 01 вересня 2016 року за основним місцем роботи та займає посаду адвоката. Заробітна плата за період з 01.03.2021 по 01.03.2022 склала 84400,00 грн.

Згідно характеристики за місцем мешкання на ОСОБА_1 , останній характеризується позитивно.

Згідно висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 доцільно позбавити батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього сина, що виразилась у її нехтуванні обов`язками матері по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі.

Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.

Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, оскільки вона не створює належних умов для утримання дитини, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дитини, та несе загрозу здоров`ю та життю дитини, а також враховуючи характер її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав.

При таких обставинах, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно вимог ч. 4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 200, 206, 263265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О. О. Івінський

Повне судове рішення складено 04 серпня 2022 року.