ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №8/756/6/22
УХВАЛА

26 жовтня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Колесник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі.

26.10.2022 засобами електронного зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Дибі О.В. з посиланням на те, що представникКомунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - адвокат Шевченко Т.Ю. діє на підставі сфальсифікованого ордеру. Вказувала, що за «оповіданнями» ОСОБА_2 вона була прибиральницею у сусідів маєтку де проживає суддя Диба О.В. і саме тому, вона була допущена до участі у справі як представник Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

З посиланням на те, що існують інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, просив повернути справу №754/14783/17 до Київського апеляційного суду для визначення підсудності та подальшого розгляду вказаного провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану та на те, що у заявника 26 жовтня день народження.

Представник Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, заявник посилався на те, що представникКомунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - адвокат Шевченко Т.Ю. діє на підставі сфальсифікованого ордеру. Вказувала, що за «оповіданнями» ОСОБА_2 вона була прибиральницею у сусідів маєтку де проживає суддя Диба О.В. і саме тому, вона була допущена до участі у справі як представник Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

З посиланням на те, що існують інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, просив повернути справу №754/14783/17 до Київського апеляційного суду для визначення підсудності та подальшого розгляду вказаного провадження.

З таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як убачається із матеріалів справи, представник Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва діє на підставі ордеру Серії АА №1243282, виданого на підставі договору про надання правової допомоги №20-001 від 04.07.2022.

Адвокат Шевченко Т.Ю. є діючим адвокатом про свідчать відомості, які розміщені у відкритому доступі на веб - порталі Національної асоціації адвокаті України (https://erau.unba.org.ua/profile/55755).

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таким чином, представником Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва було надано відповідні документи на підтвердження її повноважень на представництво вказаної вище юридичної особи в Оболонському районному суді м. Києва.

Щодо іншої обставини, на яку посилається заявник, то суд вважає її явно надуманою, оскільки жодного доказу стосовно неї, подана заява не містить.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві як підстави для відводу, не відповідають дійсності, є явно надуманими та не можуть слугувати підставами для задоволення поданої заяви про відвід головуючого.

Відтак, заява про відвід головуючому справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Інших обставин, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючого судді Диби О.В., не наведено.

Додатково суд звертає увагу та роз`яснює наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Конвенції, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктами 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Приписами ч.3 ст. 44 ЦПК України передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Крім того, частиною 4 вказаної вище статті процесуального закону передбачено обов`язок суду вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно частин 2, 3 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд наголошує, що зловживання правом заявити відвід не допускається.

За таких обставин, керуючись ст. 33-40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року у зв`язку із нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Диба