Справа № 286/1623/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що у сторін від спільного проживання є дитина, проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює і спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнав обставину того, що він є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та погодився на оплату аліментів в розмірі 2500 грн., просить призначити йому аліменти в сумі не більше прожиткового мінімуму на дитину, оскільки несе інші витрати, сплачує на виконання судового рішення аліменти на утримання іншої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав заяву розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково в сумі 2500 грн.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотань сторін, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Відтак, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі та разом не проживають. Дитина сторін проживає з позивачем, що стверджується довідкою про склад сім`ї, виданою виконкомом Гладковицької сільської ради Житомирської області. Позивач стверджує, що дитина перебуває тільки на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів протилежного відповідачем не подано. При цьому, надана суду відповідачем квитанція «Укргазбанк» від 29.09.2022 року про переказ ОСОБА_2 з карткового рахунку на карту іншого банку 2500 грн., не може бути врахована судом як доказ надання допомоги позивачу на утримання дитини, оскільки з квитанції не зрозуміло, так як в графі цієї квитанції «призначення платежу» не вказано, кому саме належить картка, на яку відповідачем здійснювався переказ коштів і з якою метою.

Відповідач є працюючим і отримує регулярний дохід, що стверджується довідкою про доходи ОСОБА_2 , виданою ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 27.09.2022 року.

Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, врахувавши відповідно до ч.1 ст.182 СК України обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі визначеному в позовній заяві 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що у даному випадку судом не можуть бути присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, як частково визнає відповідач (2500 грн.), оскільки позивач - мати, з якою проживає дитина, звернулася з позовною вимогою про присудження аліментів саме у частці від доходу батька, а не в твердій грошовій сумі. І присуджуючи аліменти в частці від доходу відповідача в розмірі саме 1/4, а не менше, суд відхиляє доводи відповідача про здійснення ним витрат на утримання його тимчасово непрацюючих батьків та братів, як юридично неспроможні, оскільки виконання добровільно взятих на себе моральних та матеріальних зобов`язань по утриманню повнолітніх родичів, не може відбуватися за рахунок і в збиток інтересам власної дитини, яка є неповнолітньою і неспроможна сама про себе подбати.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживаня: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживаня: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.09.2022 року.

Суддя: В. І. Вачко