н/п 4-с/174/9/2022
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, вказуючи, що 09.09.2022 р. вона отримала через пошту постанову про відкриття виконавчого провадження № 69680652 від 18.08.2022 р. винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О., про стягнення з неї на підставі виконавчого листа № 174/107/16-ц виданого 05.12.2016 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 р. у розмірі 767448,95 грн. та для відшкодування судового збору 11511,73 грн.Вважає, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням норм законодавства у зв`язку з чим може бути визнана судом неправомірною та скасована, з тих підстав, що згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Однак, як зазначено в оскаржуваній постанові, виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження у вигляді виконавчого листа був виданий стягувачу Вільногірським судом Дніпропетровської області 05.12.2016 р., однак пред`явлений стягувачем до виконання тільки в серпні 2022 року.

Тобто, з дати видачі виконавчого документа до дати винесення оскаржуваної постанови пройшло значно більше трьох років, а точніше пройшло сім з половиною років, у зв`язку з чим приватний виконавець не мав права приймати до виконання виконавчий документ за межами строк його пред`явлення до примусового виконання.

Також в пункті 3 оскаржуваної постанови приватний виконавець зазначив щодо стягнення з неї основної винагороди в розмірі 3095.8 доларів США, що складає в еквіваленті з урахуванням пені, сплати процентів та судового збору 114360.25 грн.

Однак вказане суперечить вимогам закону, а саме, приватний виконавець розрахувала суму основної винагороди виходячи з курсу долару США до гривні України, однак в виконавчому листі було чітко зазначено, що з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнути кошти в гривнах України, а не в доларах США, а тому основна винагорода повинна розраховувати не з курсу долара США, а відповідно до сум зазначених у виконавчому документі в гривнах. Окрім цього, приватний виконавець взагалі не мала право зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї основної винагороди, бо для обрахування основної винагороди приватному виконавцю спочатку треба стягнути будь-яку суму, і вже з неї розраховувати основну винагороду, а не розраховувати її від суми зазначеної в виконавчому документі, без її фактичного стягнення. Відповідні правові висновки зробив Верховний суд в постанові від 03.03.2020 р. у справі №260/801/19.

Просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни про відкриття виконавчого провадження № 69680652 від 18.08.2022 року.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі, скаргу просить задовольнити. (а.с.178)

Представник стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Бистров С.А. надав письмові пояснення, згідно яких вважає вимоги скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що вперше постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 174/107/16-ц, який АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було пред`явлено на виконання до Вільногірського відділу державної виконавчої служби у Камянському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), було винесено державним виконавцем 11.08.2017 р., зазначені відомості включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритим та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України (а.с.179)

19.05.2020 року державним виконавцем вказаного відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та направлено на адресу банку.

Таким чином, оскільки 19.05.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а повторно пред`явлено до виконання приватному виконавцю 18.08.2022 р., враховуючи вимоги ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документу до виконання банком не пропущено. Просить розгляд скарги здійснювати без участі представника банку, скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.176), про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.07.2016 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області винесено рішення в справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNV0GK від 18.03.2008 р., станом на 25.01.2016 р. в сумі 30958,01 доларів США, в тому числі 13715,93 доларів США заборгованість за кредитом; 6673,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 208,41 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 8876,30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,08 доларів США штраф (фіксована частина); 1473,71 доларів США штраф (процентна складова), що за курсом НБУ, від 25.01.2016 року 24,79 грн. за 1 долар США складає загальну суму 767448,95 грн. та судові витрати в розмірі 11511,73 грн. (а.с.109-112)

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на зазначене рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області відхилено. Рішення від 26.07.2016 р. залишено без змін. (а.с.154-155)

05.12.2016 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист по даній справі (а.с.181), який 12.12.2016 р. отриманий представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».(а.с.161)

Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.05.2020 р., виданої начальником Вільногірського міського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ляшенко Ю.Ю. по виконавчому провадженню № 54364372, виконавчий лист № 174/107/16-ц від 05.12.2016 р., на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення. (а.с.120)

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2022 р., приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. за заявою представника АТ КБ «Приватбанк» А.Ю.Міки про примусове виконання рішення суду, відкрито виконавче провадження №69680652 з виконання виконавчого листа № 174/107/16-ц від 05.12.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DNV0GK від 18.03.2008 р., станом на 25.01.2016 р. в сумі 30958,01 доларів США, відшкодування судових витрат в виду судового збору 11511,73 грн. та стягнення основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3095,8 доларів США, що в еквіваленті складає, з урахуванням пені, сплати процентів та судового збору 114360.25 грн. (а.с.165)

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 1 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч.1 ст.31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин 2-4 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (частина шоста статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч.7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд в постанові від 27.04.20221 р. у справі № 580/3444/20 зазначив, що пунктом 19 Порядку № 643 визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині того, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і що винесення постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Водночас право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 21 січня 2021 року в справі № 160/5321/20.

Таким чином, питання про стягнення основної винагороди підлягає вирішенню приватним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження, що є його обов`язком, однак сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

З урахуванням викладеного, твердження заявниці ОСОБА_1 що приватний виконавець Русецька О.О. не мала права зазначити у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї основної винагороди є необґрунтованими.

До того ж, при постановленні 26.07.2016 р. судом рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, суми боргу визначені в доларах США, а загальна сума, що підлягала стягненню - у гривнях за курсом НБУ станом на 25.01.2016 року, а відтак приватним виконавцем суму основної винагороди за виконавчим провадженням правомірно визначено саме у доларах США із зазначенням еквіваленту у національній валюті України, тому заперечення заявниці в цій частині суд оцінює критично.

Також, враховуючи, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором 19.05.2020 р. повертався стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, то строк пред`явлення цього документа до виконання, у даному випадку, підлягає обрахуванню з дня його повернення, тобто з 19.05.2020 р., постанова про відкриття виконавчого провадження № 69680652 винесена приватним виконавцем Русецькою О.О. 18.08.2022 р., тобто в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановлених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак вказана постанова приватним виконавцем винесена правомірно, а доводи заявниці, в цій частині, є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні та наведені вище докази, суд дійшов висновку, що підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної приватним виконавцем Русецькою О.О. 18.08.2022 р. відсутні, тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.ст. 12,27,42,45 Закону України «Про виконавче провадження», ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та керуючись ст.ст.258-261, 263, 447-452 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий-суддя: підпис А.А.Борцова