ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/920/21 Номер провадження 22-ц/814/560/22Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Полтава

Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Чумак О.В.,

суддів - Дряниці Ю.В., Прядкіної О.В.

за участю секретаря Даценко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в апеляційному суді в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року, ухвалене суддею Солоха О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про демонтаж загально будинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивачі звернулись до суду із колективним позовом до відповідача, в якому просили відкрити провадження у справі щодо демонтажу підприємством ПрАТ «Кременчукгаз» загальнобудинкового вузла обліку природного газу будинку АДРЕСА_1 та виконання нарахувань за спожитий природний газ в квартирах, що не обладнані квартирними лічильниками для комерційного обліку газу, за нормами споживання згідно постанови КМУ№143 від 27.02.2019 до встановлення підприємством ПрАТ «Кременчукгаз» квартирних (індивідуальних) приладів обліку газу. Стягнути із ПрАТ «Кременчукгаз» витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову вказували, що в грудні 2016 року відповідач без згоди співвласників будинку встановив загальнобудинковий вузол обліку природного газу, де газ використовується для приготування їжі, чим порушив норми чинного законодавства.

Ініціативна група багатоквартирного будинку зверталася до відповідача з вимогою про демонтаж загальнобудинкового вузла обліку природного газу та виконання нарахувань за спожитий газ до встановлення підприємством квартирних приладів обліку газу за нормами споживання, встановленими постановою КМУ №143 від 27.02.2019 р., проте відповідач не відреагував на звернення.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 21 листопада 2021 року з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 29 березня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про демонтаж загальнобудинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку відмовлено повністю.

З рішенням суду не погодився відповідач приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у позові за пропуском строку позовної давності, оскільки прав позивачів ПрАТ «Кременчукгаз» не порушував, а його дії по встановленню загальнобудинкового вузла обліку газу були законними.

Відзиви від учасників справи не надходили.

У судове засідання до апеляційного суду з`явився представник відповідача.

Позивачі до суду не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від них надійшла колективна заява про розгляд справи як 11.08.2022 р., так і наступні судові засідання, у їх відсутність.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про день, час і місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, і це вбачається з матеріалів справи, що позивачі зареєстровані та мешкають у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 і є споживачами з отримання послуг газопостачання.

У грудні 2016 року представниками ПрАТ «Кременчукгаз» на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлений загально будинковий прилад обліку природного газу. Вузол обліку прийнято до експлуатації за відсутності представника споживача (споживачів).

ПрАТ «Кременчукгаз» є оператором ГРМ.

Позивачі є споживачами природного газу, а відповідач ПАТ «Кременчукгаз» - оператором газорозподільної системи, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Позивачі приєдналися до Типового договору, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

25.02.2021 позивачі направляли до ПАТ «Кременчукгаз» заяву з проханням демонтувати загальнобудинковий лічильник газу встановлений без згоди співвласників будинку (заяву було підписано 20 особами, 11 з яких подали заяву до суду) (а.с.11).

Крім того, позивачі звертались із заявами від 15.03.2021 та 29.03.2021 щодо нарахування за спожитий природній газ з 01.01.2021 до встановлення ПАТ «Кременчукгаз» квартирних приладів обліку газу у будинку АДРЕСА_1 (а.с.13,15).

На вказане звернення позивачів 24.03.2021 №19/697 відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що не передбачено фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку АДРЕСА_1 , та зазначив, що ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», зобов`язує підприємство до встановлення за власний рахунок індивідуальних лічильників у квартирах, де природній газ використовується тільки для приготування їжі саме до 01.01.2023 року (а.с.10, 12, 14, 16).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. Частково такі роботи відповідачем було здійснено.

Відмова відповідача демонтувати ЗВОГ та встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів, яке підлягає захисту.

Проте відмовив у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Пунктами 1, 3, 4 ч.1 Закону України №3533-17 від 16.06.2011 «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначено наступні терміни:

- вузол обліку природного газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і иску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами;

-лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього;

- споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 №259-р з метою забезпечення повного комерційного (приладового) обліку природного газу в побуті відповідно до вимог Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу необхідно вжити заходів до оснащення в повному обсязі квартир і приватних будинків, у яких проживає населення, лічильниками газу: до 1 січня 2016 р., - якщо природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; до 1 січня 2018 р., - якщо природний газ використовується тільки для приготування їжі.

На виконання вимог ст.16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р. (положення чинні до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Згідно з розділом 1 плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки, затвердженої Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №398 року передбачено: витрати на встановлення лічильників газу населенню; витрати на встановлення будинкових приладів обліку (а.с.49-50, 51-55).

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до глави І розділу І Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період») на заявника з 01 жовтня 2015 року до 01 квітня 2017 року покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам на території м. Кременчук, м. Горішні Плавні, м. Гадяч, Кременчуцького, Гадяцького та Семенівського районів.

01.04.2017 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року № 187 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів функціонування ринку природного газу», якою покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам Кременчуцького, Семенівського, Гадяцького районів та м. Кременчук м. Горішні Плавні, м. Гадяч - на ТОВ «Кременчукгаз-постачання».

25.04.2017 року постановою НКРЕКП №549 - ТОВ «Кременчукгаз-постачання» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

У відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 червня 2017 року №777, з урахуванням постанови НКРЕКП №2511 ПрАТ «Кременчукгаз» проводить господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території, зокрема м. Горішні Плавні, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні користуванні чи експлуатації ПАТ «Кременчукгаз».

Відповідно до глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності загальнобудинкового вузлу обліку природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у чинній на час виникнення правовідносин редакції, не містив положень про отримання обов`язкової згоди балансоутримувача будинку або мешканців будинку як споживачів природного газу на встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу.

Однак, положення законів про вільність волевиявлення споживача комунальних послуг та обов`язок сплачувати тільки фактично отримані послугу безпосередньо вказують на те, що надання такої згоди споживачем впливає на правовідносини з обрання способу улаштування обліку природного газу.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню.

Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Кременчукгаз» на 2016-2025 роки.

Так, у розділі 1 плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки, затвердженої Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 №398 року передбачено: витрати на встановлення лічильників газу населенню; витрати на встановлення будинкових приладів обліку (а.с.49-50).

Також, суд першої інстанції встановив, і з цим погоджується колегія суддів, що позивачі виконували обов`язок щодо сплати отриманих послуг, у тариф яких включено і вартість та роботи зі встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. Частково такі роботи відповідачем було здійснено.

Отже, вимоги статті 6 Законом «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» мають вищу юридичну силу, ніж рішення Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що відмова відповідача демонтувати ЗВОГ та встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів на встановлення індивідуальних лічильників.

Таке право позивачів випливає зі змісту ч.1 ст.3 Законом «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347/цс18) та у постанові Верховного суду від 07 грудня 2020 року у справі № 334/3450/18 провадження №61-15423св19. З цього питання у вищенаведеній поставі зазначається, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Згідно з положеннями ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року № 2260-VIII, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2021 року.)

Тобто, цією статтею визначено обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 07 грудня 2020 року (справа № 334/3450/18, провадження № 61-15423св19).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку) .

Відповідно до абз. 3, 5, 6 п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року №620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. №46) убачається наступне:

- ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи;

- встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

- власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Як встановив місцевий суд при розгляді цієї справи, передбачене договірне врегулювання не було здійснено з відповідним балансоутримувачем багатоквартирного будинку (управителем).

Суду не надавалися укладені договори на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу.

Як вже встановлено судом, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 з грудня 2016 року питання про встановлення загальнобудинкового вузлу обліку природного газу на цьому будинку між позивачами та ПрАТ «Кременчукгаз» не узгоджувалось.

Частинами 1, 2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку від 14.05.2015 № 417-VIII, із змінами внесеними згідно із Законом від 14.06.2016 № 1413-VIII передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Матеріали справи не містять доказів приймання в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу у грудні 2016 року, а саме документів про те, чи одноособово представником ПАТ «Кременчукгаз» введено в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку природного газу, встановлений на будинку АДРЕСА_1 ; чи зазначено в графі «представник споживачів» особу позивачів; чи підписаний акт споживачами (позивачами у справі); не надано даних щодо кількості квартир у спірному будинку та кількості власників цих квартир.

Встановлення замість індивідуальних (квартирних) лічильників за змістом п.5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку передбачає інший порядок визначення обсягів споживання розподілу плати згідно з показами загальнобудинкового лічильника пропорційно між споживачами в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що за відсутності згоди кожного із споживачів на такий розрахунок порушує приписи ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу»

Таким чином, встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання об`єму газу, який насправді не використовувався споживачем. У випадку не встановлення у побутового споживача індивідуального лічильника відбувається математичний розрахунок спожитого газу між споживачами у яких є квартирні лічильники газу та у яких немає таких лічильників, а отже неможливо встановити та перевірити правильність такого розрахунку.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем прав позивачів як споживачів в частині встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу, оскільки його односторонні дії зі встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу без погодження зі споживачами призводять до невідповідності умов договору на постачання природного газу між споживачем та постачальником, в той час коли кошти мають сплачуватися споживачем тільки за той газ, який дійсно був спожитий.

Такі висновки відповідають правовим висновкам ВП ВС у постанові від 26.10.2021 р. у справі № 212/5836/17.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті).

Як встановлено у цій справі, та вказувалося вище, у грудні 2016 ПрАТ «Кременчукгаз» встановило загальнобудинковий вузол обліку природного газу багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомила суду, що достеменно позивачам стало відомо про встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 у грудні 2016 році.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачі вправі були пред`явити позов до ВАТ «Кременчукгаз» протягом трьох років з моменту встановлення у грудні 2016 року загальнобудинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку, тобто у термін до грудня 2019 року.

Тоді як з позовом до суду позивачі звернулись 02.06.2021 року, тобто після спливу позовної давності (а.с.1-16).

У судовому засіданні позивачка не вважала, що нею та іншими позивачами пропущено строк звернення до суду. На її думку, допущені порушення їх прав з боку ПрАТ «Кременчукгаз» містять триваючий характер, а саме з 2016 року по 2021 рік. Крім того, позивачами було перервано перебіг позовної давності, а саме те, що вони звертались до відповідача із заявами про демонтування загальнобудинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку.

Між тим, районний суд встановив, що позивачами не надано доказів на підтвердження зупинення перебігу позовної давності чи її переривання, а також не наведено доказів на підтвердження поважності причин пропущення позовної давності.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У ході розгляду справи представником відповідача направлено на адресу суду та підтримано у судовому засіданні заяву про застосування позовної давності до спірних відносин.

Частиною 4 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що позовна давність щодо позовної вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про демонтаж загально будинкового вузла обліку природного газу багатоквартирного будинку спливла, представником відповідача зроблено заяву про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності.

Позивачі не оскаржували в апеляційному порядку рішення суду.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позовні вимоги безпідставні, не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі доведено, що відповідач в односторонньому порядку без узгодження з позивачами встановив загальнобудинковий вузол обліку газу, що призводить до невідповідності умов договору на постачання природного газу між споживачем та постачальником, в той час коли кошти мають сплачуватися споживачем тільки за той газ, який дійсно був спожитий.

Рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

О.В.Прядкіна