Справа №295/2062/22
28.09.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Чішман Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 159047, 30 грн згідно договору позики від 13.05.2019 року та судові витрати.
Проте, у встановлений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав, загальна сума заборгованості за договором позики становить 159 047, 30 грн.
Позивачем неодноразово подавалися до суду заяви про відкладення розгляду справи. Останню заяву від 20.09.2022 року суд до уваги не бере, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття заочного рішення, чергове відкладення розгляду справи може призвести до порушення строків розгляду справи.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 30).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 13.05.2019 року між ОСОБА_1 (Позикодавцем) та ОСОБА_2 (Позичальником) укладено договір позики.
Згідно параграфу 1 предметом договору є надання грошової позики в розмірі 20 000, 00 злотих. Отримання суми грошових коштів підтверджується підписанням договору.
Параграфом 2 та 3 договору визначено, що позичальник зобов`язався повернути предмет позики разом з відсотками в розмірі 15%, починаючи з дня підписання договору до моменту повернення позики, у строк до 31.08.2019 року (а.с. 14, 16-17).
Проте, у встановлений строк та станом на день розгляду справи ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув суму боргу ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, як передбачено ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В позовній заяві позивачем на підтвердження своїх вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за договором позики, надано розрахунок, згідно якого сума відсотків складає 3000, 00 злотих.
Відповідач розрахунок позивача не спростував.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено наступне.
При зверненні до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1590, 47 грн., з ціни позову 159047,30 грн. (а.с. 1).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 1590, 47 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 536, 1047, 1049, 1050 ЦК України суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.05.2019 року, що станом на 04.02.2022 становить 159047 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сорок сім) гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1590, 47 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Л.М. Чішман