МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_________ ___
Пр. №2/521/1586/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.

при секретарі Наумець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2018 року позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про проведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан було задоволено частково (т. 1 а.с. 78-84).

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 107-166).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення було задоволено та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 187-189).

Ухвалою суду від 04 квітня 2022 року по справі було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду (т. 2 а.с. 20-21).

03 жовтня 2022 року від представника відповідача, діючої на підставі ордеру від 06 вересня 2021 року до суду надійшла заява про закриття провадження у справі №521/12150/18 (т. 1 а.с. 112, т. 2 а.с. 67-70).

В обгрунтування зазначеного клопотання зазначила, що відповідно до п. 1.1 Положення про Малиновського районну адміністрацію ОМР, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26 квітня 2017 року за №1934-VII (далі - Положення), Малиновська районна адміністрація ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Малиновського району м. Одеси, згідно з законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 154 ЖК УРСР виконавчі комітети місцевих рад народних депутатів здійснюють контроль за утримання будинків квартир, що належать громадян.

Згідно пункту 2.8. Положення районна адміністрація здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції та вирішує питання щодо знесення самочинно побудованих об`єктів або приведення самочинно реконструйованих об`єктів у первісний стан

У відповідності з п.п. а п. 2.4 Положення, зокрема серед іншого, Малиновська районна адміністрація вживає заходів з недопущення самочинно будівництва, псування жилих будинків та об`єктів благоустрою у районі.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення виконавчих органів міської ради є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Стверджувала, що Малиновська районна адміністрація ОМР здійснила реалізацію передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, який означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що підтверджує владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

Зазначила, що позивач, у межах своїх повноважень, здійснив державний контроль та підконтрольний орган прийняв обов`язкове до виконання рішення, зокрема припис про усунення порушень, та саме в порядку ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» позивач звернувся до суду, не зазначивши цього в позовної заяві не змінює суті правовідносин та спростовується актами реагування доданими до позовної заяви, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

Вказувала, що дана справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 27 січня 2022 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності (т. 2 а.с. 76. 77)

Відповідач та його представник, діюча на підставі ордеру від 06 вересня 2021 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. Через канцелярію суду надали заяву, згідно якої просили суд розглядати справу за їх відсутності (т. 1 а.с. 112, т. 2 а.с. 72-73)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як орган місцевого самоврядування позивач відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У статті 30 названого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Чинне законодавство передбачає перелік об`єктів, що утворюють житловий фонд.

Відповідно до статті 4 ЖК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

З урахуванням вимог статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», можна зробити висновок, що державний житловий фонд, окрім іншого, це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд.

У статті 16 ЖК України до компетенції виконавчих органів місцевих рад віднесено здійснення державного контролю за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); керування житловим господарством, забезпечення правильної експлуатації і схоронності жилих будинків, що є у віданні Ради, організація їх капітального і поточного ремонту.

Отже, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради у межах своїх повноважень мала право на звернення до суду про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан згідно з делегованими Одеською міською радою повноваженнями.

Вказані повноваження виконавчого органу місцевого самоврядування не є владними, а відтак спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З аналізу повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування, як власних, так і делегованих, можна зробити висновок, що вони мають дуалістичний характер, тобто одні повноваження є владними, інші такими, що спрямовані на реалізацію цими органами повноважень власника, управителя, які знаходяться поза межами публічно-правової сфери.

Як для Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), так і для Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено правила дії процесуального закону у часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Аналогічні вимоги передбачені і в ч. 3 ст. 3 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А у ч. 2 цієї статті вказано, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ст. 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 4 КАС, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Отже, визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. У даному випадку відсутнє вертикальне підпорядкування відповідача-фізичної особи позивачу-виконавчому органу місцевого самоврядування.

З огляду на положення статей 4, 19 ЦПК, статті 4 КАС, не вважається публічно-правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування, з одного боку, та суб`єктом приватного права-фізичною особою, в якому орган місцевого самоврядування звернувся до суду про захист права не публічного, а цивільного, зокрема права на забезпечення схоронності нерухомого майна, яке є частиною комунального житлового фонду. У такому випадку це спір про право цивільне незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Оскільки за змістом статей 2, 4, 19 КАС, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, то поширення юрисдикції адміністративних судів на спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у разі, якщо відповідачем виступає фізична особа, є винятком із загальних правил і засад адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 КАС, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

У вказаній статті процесуального закону наведено перелік випадків, за наявності яких фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб`єктів владних повноважень.

У п. 5 ч. 5 ст. 46 КАС зазначено, що в інших випадках громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» прямо не передбачено можливість звернення органу місцевого самоврядування чи його виконавчого органу до адміністративного суду з позовом до фізичної особи.

Відповідно до ст. 152 ЖК України, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належать громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом четвертим частини другої статті 16 ЦК України.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 01 березня 2018 року (справа № 461/12052/15-ц), спір є цивільно-правовим за своїм змістом, якщо стосується речового права відповідача щодо здійснення ним права власника житлового приміщення та виник у зв`язку із запереченням позивачем такого права на проведення змін на стіні житлового будинку. Тому цей спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту поданої заяви та доводів, наведених заявником в її обґрунтування, суд дійшов висновку про нвідмову в задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 258, 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самовільно реконструйованої квартири у первісний стан залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Сегеда