Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8275/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Діхтяренко І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею - ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» було укладено кредитний договір. 16.09.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис №28129, у зв`язку із боргом за вказаним кредитним договором.

Також зазначає, що 27.10.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлією Володимирівною, на підставі виконавчого напису №28129 від 16.09.2021р., відкрито виконавче провадження за №67299735.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, в порушення вимог ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та ст.18 ЦК України.

В продовження обґрунтування своїх вимог, позивач зауважує, що при оформленні виконавчого напису представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не було надано нотаріусу доказів безспірнослі заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису та відповідно документів, що були надані нотаріусу, очевидним є те, що з дня виникнення права вимоги за вказаним кредитом минуло більше трьох років, з моменту останнього платежу. Заборгованість яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування.

Також позивач вказує, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Зважаючи на викладене вище, просить суд, - визнати виконавчий напис №28129 від 16.09.2021 року, який вчинено приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимирем Олександровичем таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 29.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Ухвалою суду від 29.12.2021р. відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08.02.2022р. судом отримано від представника відповідача відзив на позов, в якому автор заперечує проти позову та вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. Вказує, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого позивач отримав грошові кошти в сумі 11000 гривень строком на 70 календарних днів, з виплатою відсотків. Між тим, звертає увагу, що відповідно до вимог законодавства України, обов`язковість нотаріального посвідчення даного договору не передбачено.

В обґрунтування своїх доводів представник відповідача вказує, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач був змушений звернутись до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Так, у виконавчому написі запропоновано стягнути з відповідача суму заборгованості, яка скаладається із залишку тіла кредиту - 8800грн, відсотків - 6160грн., неустойка та комісія не стягувалася, тобто, у виконавчому написі зазначена сума заборгованості, яка прямо передбачена договором, а тому переконаний, що зазначена сума є безспірною.

Разом з тим, автор відзиву зауважує, що самі дії позивача, щодо невиконання істотних умов договору призвели до вчинення виконавчого напису та примусового стягнення заборгованості. В свою чергу, як вказує, відповідачем неодноразово повідомлялось позивачу про необхідність сплати коштів та про порушені за договором строки. Позивачем було повністю проігноровано вимоги ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». Тож, відсутність бажання отримувати позивачем поштових відправлень, не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_2 додає, що вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Третіми особами письмові пояснення по суті позову не надані.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом у встановленому законом порядку повідомлялася про місце, день та час розгляду справи. У матеріалах справи наявна її заява від 24.01.2022р., отримана судом 31.01.2022р., в якій просить розглянути справу без її участі за наявними в справі матеріалами.

В судове засідання не з`явився відповідач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», який судом у встановленому законом порядку повідомлявся про місце, день та час розгляду справи.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. 01.02.2022р. судом отримано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення рішення згідно вимог чинного законодавства України.

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В., в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 10.02.2022р. надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити за її відсутності.

Враховуючи позицію позивача та відповідача, думку інших учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 24.02.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24.02.2021-100004844, згідно якого ОСОБА_1 отримала фінансовий кредит - кошти в сумі 11000,00грн. на наступних умовах: кредит надається на строк 70 календарних днів з дати отримання; проценти 7700грн.00коп., що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування кредитом. Проценти сплачуються з періодичністю встановленою Графіком платежів, який міститься у п.1.3 договору.

Також п.1.3 договору передбачено, що неустойка - 110,00грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п.2.4 договору, проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. При цьому, у випадку дострокового повернення всієї суми кредиту повністю, розмір процентів зменшується пропорційно дням фактичного користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 365%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 18700,00грн.(п.2.7 договору).

Обов`язки позичальника вказані у розділі 4 договору, а права передбачені у розділі 6 договору. Даний кредитний договір набирає чинності з дати його укладення та діє протягом одного року (п.8.1 договору).

Варто зазначити, що позичальник підписавши власноручно кредитний договір, про який йдеться, підтвердила свою поінформованість, згідно із положеннями ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», кердитором надано їй всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановленій Законом України «Про споживче кредитування».

Про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №24.02.2021-100004844 від 24.02.2021р. в сумі 14960,00грн., ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на адресу ОСОБА_1 06.08.2021р. направлено відповідну вимогу, копія якої наявна у матеріалах справи. Зі змісту вимоги також вбачається, що ОСОБА_1 поінформована про намір ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернутися за вчиненням виконавчого напису нотаріусом, в разі непогашення нею боргового зобов`язання за кредитним договором.

Прии цьому, відсутні дані про те, що така вимога направлялася фактично боржнику і була нею отримана.

Також судом встановлено, що із матеріалів, наданих Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на виконання ухвали суду від 29.12.2021р., 15.09.2021р. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулося до вказаного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.

16.09.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за №28129, відповідно до якого з боржника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з допущенням вказаним боржником прострочення платежів, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №24.02.2021-100004844 від 24.02.2021р., укладеним між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТ» та ОСОБА_1 . У спірному виконавчому написі вказано, що невиплачені в строк грошові кошти підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» ().

Загальна сума заборгованості, що відповідно спірного виконавчого напису №28129 від 24.02.2021р. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за період з 23.03.2021р. по 21.08.2021р. включно становить: 14960,00грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 8800,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6160,00грн.; плата за вчинення виконавчого напису 350,00грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 15310,00грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. 27.10.2021 року відкрито виконавче провадження за №67299735 з виконання виконавчого напису №28129 від 16.09.2021 року, боржник ОСОБА_1 , сума, що підлягає стягненню 15310,00 грн., стягувач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2021 року.

Варто зазначити, що наявними у матеріалах справи доказами, відсутні будь-які переконливі докази направлення та факту отримання ОСОБА_1 вимоги від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про необхідність сплати боргу, чи вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Слід зазначити, що сам по собі факт подання стягувачем документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як на думку суду, нотаріус не перевірив факт належного направлення стягувачем вимоги боржнику та факт її отримання останнім.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, кредитний договір за своїм змістом є консенсуальним, двостороннім, відплатним договором та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст.638 ЦК України).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п.п.3.5 п.3 гл. 16 розд ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 Цивільного Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020р., що чинна з 08.08.2020р., в т.ч. і на час виниклих правовідносин вчинення виконавчого напису) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (ст.50 закону «Про нотаріат», в редакції ЗУ №775-ІХ від 14.07.2020р., що чинна з 08.08.2020р., в т.ч. чинній на час виниклих правовідносин).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем або іншу відповідальність перед стягувачем , тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постанові 29.03.2019р. за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц, постанові 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 та постанові Верховного Суду у справі №369/6415/17 від 26.02.2020 з подібних правовідносин.

За результатами розгляду справи, суд погоджується з доводами позивача та встановив, що відсутні докази про те, що приватний нотаріус Бригіда В.О. пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, про існування якої позивачу відомо не було. В свою чергу, відповідачем не надано належних доказів щодо обґрунтованості своїх вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, який був укладений між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 .

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, варто зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази про вручення вимоги про усунення порушень, яка б надсилалася і надійшла на адресу позивача від відповідача, що виключає безспірність вимог.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду від 13.10.2021р. (справа №554/6777/17-ц), право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України "Про нотаріат". Аналогічні висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 10.11.2021р. (справа №758/14854/20).

Крім того, судом встановлено, що у виконавчому написі №28129 від 16.09.2021 року відсутнім є розрахунок боргу, підтверджений первинними фінансовими документами (тіло кредиту, проценти тощо), а тому неможливо встановити дійсну наявність боргу, а також відсутні докази надання первинних фінансових документів приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. При цьому, надана стягувачем виписка з рахунку не є таким документом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог, відповідачем, у свою чергу, не надано належних доказів щодо обґрунтованості своїх вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, який був укладений між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 , а тому, у контексті наведеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтований і доведений. Доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, відповідач не скористався своїм правом на обґрунтування своєї позиції шляхом подання відповідних доказів безпосередньо при розгляді справи.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого напису №28129 від 16.09.2021р. таким, що не підлягає виконанню - підлягають до задоволення, як обґрунтовані і доведені.

Ухвалою суду від 29.12.2021р. з метою забезпечення позову ОСОБА_1 , зупинено стягнення (у межах виконавчого провадження №67299735, що перебуває у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. на підставі виконавчого напису №28129 від 16.09.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., до набрання судовим рішенням законної сили.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Частинами 1, 4 статті 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2021р., підлягають скасуванню, оскільки необхідність у таких заходах забезпечення позову на теперішній час відпала. Таке рішення суду не порушує права та інтереси учасників справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 158, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №28129 від 16.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2021р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 14.04.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька