Справа № 296/2002/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" серпня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Анциборенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Пасічник А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживача, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і просить визнати протиправною бездіяльність АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" щодо невстановлення індивідуального лічильнику газу до 01.01.2021 у квартирі АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" установити індивідуальний квартирний лічильник газу у квартирі АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для приготування їжі за рахунок коштів, визначених частиною 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; зобов`язати АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" до установлення індивідуального квартирного лічильнику газу у квартирі АДРЕСА_1 з 01.01.2021 обліковувати споживання природного газу за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . У квартирі встановлена газова плита, яка використовується виключно для приготування їжі. На ім`я позивача як споживача природного газу за вищевказаною адресою відкрито особовий рахунок для сплати коштів за газ № НОМЕР_1 .

Квартира не обладнана індивідуальним лічильником газу, хоча позивач неодноразово в усній формі та письмово звертався до газової компанії з проханням встановити індивідуальний лічильник газу для відображення фактичного споживання газу.

На звернення позивача щодо встановлення індивідуального газового лічильника листом від 18.02.2019 року ПАТ "Житомиргаз" повідомило про встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу. Також повідомило, що за адресами, де встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, облік газу вважається забезпеченим відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", що не передбачає встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, тому підстав для встановлення індивідуального лічильника газу у ПАТ "Житомиргаз" немає.

Крім того, з метою досудового врегулювання спору 15.12.2020 на адресу АТ "Житомиргаз" направлено адвокатське звернення з роз`ясненням та обґрунтуванням законодавчих підстав для встановлення до 01.01.2021 у квартирі позивача індивідуального газового лічильника за рахунок газорозподільного підприємства.

Листом №100-Лв-16118-1220 від 21.12.2020 АТ "Житомиргаз" повідомило, що у своїй господарській діяльності, зокрема у сфері обліку природного газу, керується виключно вимогами законодавства та не вбачає порушень при використанні загальнобудинкового вузла обліку газу.

Позивач проживає в багатоквартирному будинку, у якому встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу. При цьому ні позивач, ні члени його сім`ї, які зареєстровані за вказаною адресою, не надавали згоду на встановлення загальнобудинкового лічильника газу.

Встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу в процесі споживання газу не відображає фактичного споживання газу кожним споживачем багатоквартирного будинку окремо, що породжує нарахування сум за споживання газу, який насправді не використовувався споживачем.

Зазначені обсяги спожитого газу фізично не можна використати за місяць, навіть якщо газова плита працюватиме цілодобово, тому в результаті позивач вимушений сплачувати кошти за газ, який не споживав, та яким взагалі майже не користується.

Нарахування оплати за спожитий газ, який не використовувався споживачем, позивач вважає порушенням його прав як споживача.

Крім того, зазначає, що оскільки сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, у яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до ч.1 ст. 6 Закону "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1 січня 2021 року.

Однак, до теперішнього часу індивідуальний лічильник обліку газу у квартирі позивача не встановлено.

Отже, встановлення в квартирі позивача індивідуального лічильника буде забезпечувати оплату саме того об`єму газу, який споживається, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість.

У зв`язку з неправомірними діями відповідача, який всупереч існуючого Закону порушує права та законні інтереси позивача, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 11.03.2021 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.13).

31.03.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.30-49).

Представник відповідача зазначає, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх безпідставність, необґрунтованість, невідповідність нормам законодавства України та дійсним обставинам справи.

Комерційний облік природного газу споживачам категорії населення за адресою споживання: АДРЕСА_3 забезпечено шляхом встановлення за рахунок відповідача будинкового вузла обліку природного газу 01.05.2017 року.

З моменту встановлення загальнобудинкового вузла обліку розподіл спожитих об`ємів природного газу відповідно до показників будинкового ВОГ здійснюються у відповідності з вимогами Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою від 16.05.2002 № 620 Кабінету Міністрів України.

Редакція Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" від 16.06.2011 року №3533-VI станом на 01.05.2017, тобто на момент встановлення будинкового ВОГ, не містила вимогу до суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, оснащувати споживачів природного газу - фізичних осіб індивідуальними лічильниками газу. У даному випадку діюче законодавство на момент встановлення будинкового ВОГ (станом на 01.05.2017) визначало обов`язок забезпечення "комерційного обліку".

Таким чином, Закон України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" від 16.06.2011 року №3533-VI ставив перед відповідачем чіткі зобов`язання щодо обов`язкового забезпечення комерційного обліку природного газу споживачам з зазначенням дат такого забезпечення, виходячи з цільового використання населенням природного газу в побуті.

Крім того, зазначає, що беручи до уваги характер позовних вимог, завдається шкода законним правам та охоронюваним інтересам інших побутових споживачів, оскільки деякі багатоквартирні будинки (приватні будинки) не забезпечені взагалі комерційним обліком, а у випадках таких як у даній справі буде мати місце подвійний комерційний облік, це при тому, що статті витрат передбачені в тарифі на розподіл природного газу для відповідача лише для забезпечення одного комерційного обліку, а не подвійного.

Разом з тим повністю нівелюється застосування та виконання нормативно-правових актів НКРЕКП, зокрема встановлений будинковий ВОГ є комерційним вузлом обліку газу, який виконує покладену на нього функцію Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" та Кодексом ГРМ забезпечення комерційного обліку природного газу. Водночас, при задоволенні вимог щодо забезпечення індивідуальним лічильником газу квартири АДРЕСА_1 залишиться не вирішеним питання щодо протиправного встановлення подвійного комерційного обліку (будинкового ВОГ + індивідуальний лічильник), адже законодавство України не забороняє встановлювати індивідуальні лічильники споживачам, у яких встановлено будинковий ВОГ, за власний рахунок та/або з інших джерел (соціальні програми захисту, субсидіювання зі сторони держави, тощо).

Також зазначає, що встановлення будинкового ВОГ за адресою: АДРЕСА_3 було здійснено в рамках виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою НКРЕКП № 546 від 31.03.2016, тобто зазначене свідчить, що здійснення вибору Оператором ГРМ щодо порядку та методу забезпечення комерційного обліку не є самостійним вибором самого Оператора ГРМ.

Крім того, зазначає про відсутність відмов або заперечень щодо встановлення будинкового ВОГ за адресою: АДРЕСА_3 як споживачів так і балансоутримувача загалом, оформлених належним чином, тому на виконання вимог законодавства України 01.05.2017 для здійснення комерційного обліку в будинку АДРЕСА_3 було встановлено будинковий вузол обліку газу, тобто в діях АТ "Житомиргаз" відсутнє будь яке порушення норм діючого законодавства, а відповідно відсутнє порушення прав споживача ОСОБА_1 .

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.04.2021 постановлено розглядати цивільну справу №296/2002/21 за правилами загального позовного провадження(а.с.114).

06.04.2021 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, подав пояснення (а.с.115-117).

Зазначає, що розрахунки за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_3 здійснюються за показами встановленого загальнобудинкового лічильника природного газу, з урахуванням вимог пункту 5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загльнобудинкового вузла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 №620. Отже, за адресою: вул. Героїв Чорнорбиля, 4 в м.Житомир забезпечено облік природного газу відповідно до вимог Закону.

Крім того, зазначає, що споживач має можливість забезпечити індивідуальний облік природного газу у своїй квартирі з джерел, не заборонених законодавством.

18.05.2021 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подав пояснення (а.с.115-117).

Зазначає, що жодним нормативно правовим актом на НАК "Нафтогаз України" не покладено обов`язків з оснащення побутових споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу. Відповідно до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" обов`язок оснащувати своїх побутових споживачів лічильниками газу покладено на відповідача у справі.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27.07.2021 зупинено провадження у справі №296/2002/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №212/5836/17 (провадження № 14-11цс21)(а.с.144).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.02.2022 поновлено провадження по цивільній справі №296/2002/21, враховуючи, що обставини, які викликали зупинення провадження у справі, відпали (а.с.164).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 30.03.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.171).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у позовній заяві підстав.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у судове засідання не з`явився, згідно поданих пояснень просить розглянути справу у відсутність представника (а.с.117).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (а.с.173-174, 181-182).

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.10-11) та на його ім`я оформлено особовий рахунок для сплати коштів за газ. Індивідуальний лічильник газу в квартирі позивача не встановлений і позивач оплачує рахунки за отримані послуги з газопостачання. Зазначені обставини визнаються сторонами, а тому не потребують доказування.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про встановлення індивідуального приладу обліку газу (лічильника) для приготування їжі.

Листом №10001.5-ЛВ-2663-0219 від 18.02.2019 позивача повідомлено, що особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", відповідно до підпункту "а" п.1 ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" (у редакції, що діяла до 19.01.2018) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких природний газ використовується, зокрема для приготування їжі до 01.01.2018. Суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 року для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, встановити лічильники газу (індивідуальні або загальнобудинкові), що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням зазначеної групи. Разом з тим, за адресами, де встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, облік газу вважається забезпеченим відповідно до вимог Закону, що не передбачає встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства (а.с.12-13).

З метою досудового врегулювання спору 15.12.2020 на адресу АТ "Житомиргаз" направлено адвокатський запит з роз`ясненням та обґрунтуванням законодавчих підстав для встановлення до 01.01.2021 у квартирі позивача індивідуального газового лічильника, а саме за рахунок газорозподільного підприємства (а.с.14-15).

Листом №100-Лв-16118-1220 від 21.12.2020 АТ "Житомиргаз" повідомило, що у своїй господарській діяльності, зокрема у сфері обліку природного газу, керується виключно вимогами законодавства та не вбачає порушень при використанні загальнобудинкового вузла обліку газу (а.с.16-17).

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України "Про захист прав споживачів" крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"(у редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: "споживач" - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі ГРС.

Позивач приєднався до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та щомісячно сплачує рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV "Ціна, порядок обліку та оплати природного газу", розділом V "Права та обов`язки споживача» та розділом VІ "Права і обов`язки постачальника".

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору АТ "Житомиргаз" взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 "Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу" (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Оскільки позивач сплачував за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачем, та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1 січня 2021 року, адже зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб відбулася до ухвалення судового рішення.

Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ "Житомиргаз" на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: АДРЕСА_2 визнано доцільним, суд вважає такими, що не звільняють його від обов`язку встановити індивідуальний лічильник позивачу.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Встановлено, що позивач висловив волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, а тому це волевиявлення не може бути порушеним. При цьому задоволенняволевиявлення позивача буде відповідати державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню.

Водночас, встановлення позивачу індивідуального лічильника буде забезпечувати оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість.

Зі змісту ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу.

Стаття 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.

Відтак, відмова АТ "Житомиргаз" встановити індивідуальний лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог ст.5 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильнику газу не може бути порушеним.

Крім того, вимоги ст.6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" мають вищу юридичну силу, ніж вимоги Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (зі змінами, внесеними постановою від 27 січня 2016 року № 46) про те, що власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі-експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку, на які послався суд. Ці вимоги зобов`язують АТ "Житомиргаз" забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2018 року.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Оскільки саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт.

При цьому, позивач, звертаючись до відповідача, висловив волевиявлення про те, щоб індивідуальний лічильник був встановлений за рахунок відповідача. Як передбачено ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Позивач проводив оплату послуг з газопостачання згідно тарифу, до якого були включені витрати на встановлення лічильників газу, а відповідач на умовах оплати такого тарифу надавав послуги з газопостачання. Таким чином, між позивачем та відповідачем вже укладений договір стосовно встановлення лічильників та оплати цих робіт і додаткового врегулювання це питання не потребує.

Таким чином, оскільки відмова АТ "Житомиргаз" встановити індивідуальний лічильник у належній позивачу квартирі є необґрунтованою та порушує права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем, тому наявні достатні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимоги про зобов`язання відповідача до встановлення індивідуального лічильника газу у належній позивачу квартирі з 01.01.2021 обліковувати споживання природного газу за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, то слід зазначити, що до та після 20 січня 2018 року втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, можна лише за згодою власників такого майна, яка мала бути надана в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку статті 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). У свою чергу будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника.

Тобто оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства.

Крім того, у питанні правомірності встановлення загальнобудинкового лічильника газу можна виокремити такі режими регулювання: до 20 січня 2018 року - за письмовою згодою споживачів відповідно до Тимчасового положення (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620) та Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", а також за умови укладення договору щодо зняття показань з будинкового вузла обліку та квартирних лічильників газу з власником (власниками) будинку (будинків) (квартир), експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо; з 20 січня 2018 року - загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку відповідно до чинної редакції Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Положеннями Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" встановлено систему стимулів та гарантій запровадження повного комерційного (приладового) обліку та здійснення контролю за використанням ресурсів природного газу.

З прийняттям цього Закону внесено зміни до Закону України від 08.07.2010 року №2467-VI "Про засади функціонування ринку природного газу" (який втратив чинність 01 жовтня 2015 року з прийняттям Закону "Про ринок природного газу") відповідно до яких відпуск природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. При цьому населення у разі відсутності приладів обліку природного газу споживає газ за нормами, встановленими законодавством, до строків, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Однак, як норми Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", так і норми Закону України "Про ринок природного газу" не ставлять у залежність визначення обсягу споживання населенням природного газу від наявності чи відсутності загальнобудинкового лічильника газу.

Закон України від 21.12.2017 року №2260-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу" змінив строк постачання природного газу, яке здійснюється за умови його комерційного обліку в частині населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, - з 1 січня 2021 року. Ці зміни набули чинності 20 січня 2018 року.

Отже, з 01.01.2018 року почало діяти правило про облік до моменту встановлення лічильників газу за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. Це положення не пов`язується з наявністю загальнобудинкового лічильника газу.

Таким чином, законодавчими актами передбачено лише два механізми обчислення обсягу спожитого газу: за даними лічильників газу; за встановленими Кабінетом Міністрів України нормами споживання.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Тому, для застосування такої санкції як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт відмови споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора ГРМ.

Таким чином, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 26.10.2021 (справа №212/5836/17).

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимогиу частині зобов`язання відповідача до встановлення індивідуального лічильника газу у належній позивачу квартирі з 01.01.2021 обліковувати споживання природного газу за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, є обґрунтованими та наявні правові підстави для їх задоволення.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., від сплати якого позивач був звільнений відповідно до п.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" щодо невстановлення індивідуального лічильнику газу до 01.01.2021 у квартирі АДРЕСА_1 .

Зобов`язати АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" установити індивідуальний квартирний лічильник газу у квартирі АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для приготування їжі за рахунок коштів, визначених частиною 1 статті 3 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу.

Зобов`язати АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" до установлення індивідуального квартирного лічильнику газу у квартирі АДРЕСА_1 з 01.01.2021 обліковувати споживання природного газу за діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" в дохід державного бюджету України судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач :

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2

Відповідач:

АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз",

м. Житомир, вул. Ф.Чопівського, 35

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, 26

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

м.Київ, вул. Смоленська, 19

Cуддя Н. М. Анциборенко