ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1831/22 Справа № 201/6987/20 Категорія 48 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Парфенюк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рудченко Олександра Віталіївна про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним шлюбного договору, поновлення запису про реєстрацію права власності, виділення частки квартири і визнання недійсним договору про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим в ході розгляду справи позовом посилаючись на те, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року у справі № 200/22921/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ТОВ «Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення безпідставно набутого майна, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог на суму 2 520 149 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року у вищевказаній справі позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 вартість безпідставно набутого майна: риби, яка була запущена мальком в ставок, що розташований на земельній ділянці водного фонду (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28.8514 га, на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області, та доходи, які вказані особи одержали від реалізації риби у розмірі 2 075 539 грн., вартість безпідставно набутого майна: горіху 120 шт., яблунь різних сортів в асортименті 320 шт. та груш 5 шт., які знаходяться на земельній ділянці (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28.8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області та передана в оренду іншій особі, у розмірі 27 810 грн., а також безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, перерахувавши в національній валюті (гривні), що на день подання позову становить 107450 грн. згідно офіційного курсу Національного Банку України (21.49 грн./l долар США).

29 червня 2020 року із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що квартира відповідача, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 98.6 кв.м. згідно договору дарування від 11 лютого 2016 року № 232, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудченко О.В. належить ОСОБА_4 (донькі ОСОБА_8 ), яка набула право власності після постановлення судом ухвали про забезпечення позову від 10 листопада 2015 року.

Вказана квартира була зареєстрована на жінку ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Договір дарування містить посилання на укладений подружжям шлюбний договір. Оскільки частка цієї квартири належить ОСОБА_2 , то відчуження цієї квартири під час арешту на все його майно, є незаконним.

Зазначає, що на момент вжиття заходів забезпечення позову, у власності ОСОБА_2 перебували: квартира АДРЕСА_2 загальною площею 52.9 кв. м. та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий- універсал-В, 2006 року випуску, колір чорний.

21 березня 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у справі № 175/872/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, яким визнано дійсним договір про поділ майна подружжя, укладений 09 вересня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_3 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки Ніссан Х-трейл, тип транспортного засобу - легковий- універсал-В, 2006 року випуску, колір чорний. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року зазначене рішення скасовано.

Вважає, що відповідачі умисно уклали договір дарування, шлюбний договір, а також договір про поділ майна подружжя з метою уникнення від виконання грошових зобов`язань перед ним, чи саме порушують його права та законні інтереси як кредитора, оскільки направлені на відчуження майна ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим, просив визнати недійсним договір дарування квартири від 11 лютого 2016 року № 232, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28280110 від 17 лютого 2016 року 09:11:41, визнати недійсним шлюбний договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поновити запис про реєстрацію право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , виділити частку ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати недійсним договір про поділ майна подружжя від 09 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позивачем порушення його прав та законних інтересів.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховані обставини, які на думку скаржника, є важливими для правильного вирішення справі по суті. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року у справі №200/22921/15-ц скасовано рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. 16 січня 2021 року Верховним Судом відкрито провадження у справі за касаційною скаргою скаржника ОСОБА_1 . Для вирішення даної справи є важливим питання наявності чи відсутності боргу ОСОБА_2 перед скаржником, отже результат розгляду справи №200/22921/15-ц Верховним Судом має значення для вирішення даної справи. Відмова у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі позбавило останнього можливості у повній мірі довести порушення прав. Вказує, що укладення спірних договорів порушує його права, оскільки при їх укладенні відповідачі керувались наміром уникнути відповідальності з боргових зобов`язань ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року вжиті заходи забезпечення позову у справі № 200/22921/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ТОВ «Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про повернення безпідставно набутого майна, постановленою до подання позовної заяви, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог на суму 2 520 149 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2016 року у справі № 175/872/16-ц визнано дійсним договір про поділ майна подружжя, укладений 09 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; припинено право власності ОСОБА_2 на автомобіль NISSAN X-TRAIL, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки NISSAN X-TRAIL, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року вказане вище рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року у справі № 200/22921/15-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вартість безпідставно набутого майна: риби, яка була запущена мальком в ставок, що розташований на земельній ділянці водного фонду (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28.8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області, та доходи, які вказані особи одержали від реалізації риби в розмірі 2 075 539 грн., вартість безпідставно набутого майна: горіху 120 шт., яблунь різних сортів в асортименті 320 шт. та груш 5 шт., які знаходяться на земельній ділянці (кадастровий номер з/д :01:003:0328) загальною площею 28.8514 га, що розташована на території Оленівської сільської ради Магдалинівського району, Дніпропетровської області та передана в оренду іншій особі, в розмірі 27 810 грн.,. Стягнуто з ОСОБА_9 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, перерахувавши в національній валюті (гривні), що на день подання позову становить 107450 грн. згідно офіційного курсу Національного Банку України (21.49 грн./l долар США). Вирішено питання про судові витрати. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2020 року рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами порушення його прав чи законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та вважає за необхідне зазначити, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 листопада 2020 року скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року та ухвалено нове рішення про відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В подальшому, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року у вказаній справі скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2015 року.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Як розтлумачив Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 грудня 2004 року за № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 201/374/15-ц (провадження № 61-5195св18).

Особа вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Вказане відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, про застосування норм права викладеному у постанові від 03 липня 2019 року, за наслідками розгляду цивільної справи № 369/11268/16-ц (касаційне провадження № 14-260цс19), в якому Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження № 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц.

Враховуючи вказані висновки Верховного Суду, про застосування норм права та встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що укладення спірних договорів порушує його права не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року та ухвала суду від 10 листопада 2015 року у справі № 200/22921/15-ц, на які посилався позивач, як на підставу звернення з позовними вимогами скасовані та набрали законної сили.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, колегія суддів виходить із того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Е.Л. Демченко