31.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/1565/22
омер провадження: 2/205/1770/2022
31 серпня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» (далі - Позивач) в особі свого представника звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 02.08.2021 року ОСОБА_1 (далі Відповідач) був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів Департаменту доставки води/гараж у Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольнобезалкогольний комбінат Дніпро» (далі ТОВ «АБК Дніпро).
Також 02.08.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Відповідачу задля виконання покладених функціональних обов`язків був переданий транспортний засіб «Ford Transit», д/н НОМЕР_1 . Позивач зазначає, що в процесі виконання трудових обов`язків, відповідачем не в повному обсязі здавалась виручка від реалізації готової продукції (бутильованої води) до каси ТОВ «АБК Дніпро». Станом на 30.08.2021 року нестача коштів, які відповідач мав передати позивачу склала 23 916 грн. 70 коп.
Крім того, позивачем видавались відповідачу паливні картки для заправки вказаного службового автомобіля паливом. Так, під час перевірки звіту відповідача про використання палива за серпень 2021 року позивачем було виявлено недостачу палива в кількості 50 літрів дизельного палива, а за вересень 2021 року 90 літрів дизельного палива.
Також, під час виконання своїх трудових обов`язків, щодо експлуатації транспортного засобу «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , в порушення вимог робочої інструкції , відповідач власними силами намагався полагодити автомобіль, який в процесі експлуатації, раптово перестав працювати, в результаті зазначених дій відповідача було пошкоджено двигун автомобіля, чим завдано матеріальної шкоди позивачу. За результатами експертного дослідження, щодо визначення вартості збитку, заподіяного, з технічної точки зору, власнику автомобіля «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження від заклинювання двигуна, судовим експертом Чернецьким М.В. 23.10.2021 року складено Висновок експертного транспортно товарознавчого дослідження № 3440, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 82 763 грн. 54 коп.
Таким чином, зазначеними винними діями водія автотранспортного засобу ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду ТОВ «АБК Дніпро»: нестача коштів у розмірі 23 916 грн. 70 коп., нестача 50 літрів палива у розмірі 1250 грн. 00 коп., нестача 90 літрів палива у розмірі 2250 грн. та вартість матеріального збитку, внаслідок пошкодженого двигуна автомобіля у розмірі 82 763 грн. 54 коп. Загальний розмір матеріальної шкоди становить 110 180 грн. 24 коп.
У зв`язку з вищевикладеним, представник позивач змушена звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» матеріальну шкоду у розмірі 110 180 грн. 24 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що наказом (розпорядженням) керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» Іванова С.В. від 30.07.2021 року № 152-к, ОСОБА_1 , прийнято на роботу з 02.08.2021 року водієм автотранспортних засобів департаменту доставки води /гараж.
Судом також встановлено, що 02.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» в особі генерального директора Іванова Сергія Володимировича та ОСОБА_1 було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Відповідно до п.1 вказаного Договору працівник водій автотранспортного засобу, посадові обов`язки якого безпосередньо пов`язані з отриманням, обліком, збереженням та використанням матеріальних цінностей та документації, а саме: автотранспортного засобу, який належить на праві власності ТОВ «АБК Дніпро»: продукції, яка ввіряється йому ТОВ «АБК Дніпро» для перевезення; документації (на електронних та паперових носіях); приймає на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність: за незабезпечення збереження цілісності, цільових властивостей та схоронності зазначених вище матеріальних цінностей та документації ТОВ «АБК Дніпро», а також, за спричинені у зв`язку з цим шкоду та збитки.
Також, працівник зобов`язується: отримувати, вести облік, зберігати та використовувати згідно цільового призначення матеріальні цінності, включно за завданням Адміністрації; вживати всіх залежних від нього заходів для запобігання нестачі, розкрадання, знищення, псування, втрати матеріальних цінностей (в тому числі продукції ТОВ «АБК Дніпро») та документації; вчасно повідомляти Адміністрацію про будь які обставини, що загрожують збереженню переданих йому адміністрацією матеріальних цінностей та документації; здійснювати приймання, облік, зберігання і відпускання переданих йому Адміністрацією матеріальних цінностей та документи; у встановленому порядку та в установлені терміни, згідно із затвердженими Адміністрацією формами, вести облік, складати та надавати у строк звіти про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей; з періодичністю, встановленою Адміністрацією, брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей та надавати Адміністрації відповідні інвентаризаційні відомості та звіти; у випадку виявлення недостачі переданих працівнику під звіт матеріальних цінностей, в тому числі продукції, більше встановлених допустимим норм, у випадку знищення, пошкодження, втрати якісних характеристик або псування з його вини матеріальних цінностей або продукції, він зобов`язується у повному обсязі відшкодувати шкоду та спричинені збитки.
Матеріалами справи підтверджено, що 02.08.2021 року ОСОБА_1 було ознайомлено з робочою інструкцією водія автотранспортних засобів Департаменту доставки води/гараж Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро», яка затверджена наказом генерального директора ТОВ «АБК Дніпро» Івановим С.В. від 03.10.2016 року, із умовами якої він повністю погодився, про що свідчить його підпис. Відповідно до п.4 цієї інструкції водій автотранспортних засобів несе встановлену цією робочою інструкцією відповідальність за : недостачу товарноматеріальних цінностей, виявлених в ході їх прийому передачі; за прямі збитки, які понесло підприємство виходячи із фактично доказаної вини працівника в установленому законодавством порядку.
Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_1 , прийняв у користування автомобіль «Ford Transit», д/н НОМЕР_1 та паливну карту, відповідно до Акту прийому-передачі транспортного засобу ТОВ «АБК Дніпро» № 03/08 від 03.08.2021 року, а відповідно до Акту прийому-передачі транспортного засобу ТОВ «АБК Дніпро» № 14/09/0236 від 14.09.2021 року, ОСОБА_1 , прийняв у користування автомобіль «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 та паливну карту.
В матеріалах справи наявна письмова розписка відповідача, за змістом якої ОСОБА_1 зобов`язується повернути взяті без узгодження з адміністрацією підприємства грошові кошти у розмірі 23 916 грн. 70 коп.
Як вбачається із матеріалів справи, 31.08.2021 року керівником проекту «Вода» було складено службову записку про те, що при перевірці паливного звіту за серпень 2021 року ОСОБА_1 була виявлена недостача палива у розмірі 74 л. Після розмови з відповідачем було виявлено, що останній злив 50 л дизельного палива.
В матеріалах справи наявна письмова пояснювальна ОСОБА_1 від 30.09.2021 року, де останній зазначає, що саме він злив 50 л палива.
Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2021 року керівником проекту «Вода» було складено службову записку про те, що при перевірці паливного звіту за вересень 2021 року ОСОБА_1 була виявлена недостача палива у розмірі 149 л. Після розмови з відповідачем було виявлено, що останній злив 90 л дизельного палива.
В матеріалах справи також наявна письмова пояснювальна ОСОБА_1 від 30.09.2021 року, де останній зазначає, що саме він злив 90 л палива, вину свою визнає.
20.09.2021 року керівником проекту «Вода» було складено доповідну записку № 20/9.1, в якій останній зазначає, що ОСОБА_1 було пошкоджено автомобіль «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 .
Матеріалами справи підтверджено, що керівництвом ТОВ «АБК Дніпро» було відібрано письмові пояснення у відповідача, згідно яких ОСОБА_1 зазначено, що під час руху по вул. Набережна Заводська в м. Дніпрі, 18.09.2021 року він почув характерний стук мотору, рух зупинив, після чого відтягнув машину до дому та визвав такси. Намагався самотужки завести: з прикурювача не завелась, з буксиру також не завелась, блокувались колеса. Після чого повідомив керівництво.
В результаті зазначених дій відповідача автомобіль не підлягав експлуатації та потребував відновлювального ремонту.
Таким чином, для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого з вини відповідача, позивачем було вирішено провести транспортну товарознавчу експертизу автомобіля «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , та 29.09.2021 року позивачем засобом поштового зв`язку було направлено на адресу відповідача повідомлення про прийняття участі у проведені експертизи, яка відбудеться 05.10.2021 року.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що 30.09.2021 року відповідачем було складено на ім`я директора ТОВ «АБК Дніпро» розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язується виконати ремонт двигуна внутрішнього згорання автомобіля «Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 : здійснити заміну або ремонт, що саме виявиться дешевше. Оплату ремонту зобов`язався здійснювати частинами (відпрацювавши в ТОВ «АБК Дніпро») та просив утримати 60 % із заробітної плати до повного погашення вартості відновлювального ремонту двигуна внутрішнього згорання.
Судом також встановлено, що 05.10.2021 року позивач звернувся із заявою до судового експерта Чернецького М.В. щодо огляду вищевказаного автомобіля та здійснення розрахунку матеріального збитку завданого власнику авто. Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 295/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 23.10.2021 року визначена вартість відновлювального ремонту, завданого транспортному засобу ««Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , на момент пошкодження становить 82 763 грн. 54 коп.
Судом встановлено, що наказом керівника підприємства ТОВ «АБК Дніпро» № 221-к від 21.10.2021 року ОСОБА_1 на підставі ст.38 КЗпП України звільнено з посади водія автотранспортних засобів з 21.10.2021 року, за власним бажанням.
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач, як працівник, завдав йому матеріальну шкоду у вказаному розмірі та має її компенсувати у повному обсязі, а у свою чергу відповідач у позасудовому порядку не відшкодовує таку шкоду, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду у в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо стягнення із відповідача нестачі грошових коштів у розмірі 23 916 грн. 70 коп., суд вказує на наступне.
Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Предметом регулювання законодавства про працю є забезпечення гарантій при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації (глава ІХ КЗпП України).
Згідно зі статтею 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).
Пунктом першим статті 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Суд зазначає, що обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Відповідно до статті 135-1 КЗпП письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже згідно з положеннями цієї статті договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися при наявності одночасно двох умов: 1) наявність посади, яку працівник займає, або роботи, яку він виконує у Переліку № 447/24; 2) виконання обов`язків за посадою, виконання роботи відповідно до професії має бути безпосередньо зв`язане із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва довірених працівникам цінностей.
В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
У Переліку № 447/24 зазначені посади і роботи, що виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва.
Крім того, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 27 травня 2008 року N 146/06/186-88, зазначено, що наявність посади або роботи в Переліку посад, і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не дає підстави для укладення договору про повну матеріальну відповідальність, якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки.
Тобто, договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку № 447/24 не зазначені, або якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з вини робітника шкоди.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18) та від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17 (провадження № 61-1146св19), на які посилається заявник у касаційній скарзі.
Суд зазначає, що посада водія, яку обіймав відповідач, не входить до Переліку № 447/24 і трудові функції за такою посадою не можуть передбачати таких обов`язків забезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва.
Не передбачають вони і дій, пов`язаних зі збереженням транспортного засобу, який використовує водій під час перевезення вантажу.
Суд вказує з цього приводу, що до Переліку № 447/24 входить посада експедитора транспортного засобу, саме який за своїми посадовими обов`язками має здійснювати документальне супроводження товарів до пункту їх призначення, вживати заходи щодо збереження цілісності та схоронності вантажу, транспортного засобу та інших цінностей підприємства або третіх осіб, тощо.
Однак будь-яких доказів того, що відповідач за сумісництвом обіймав таку посаду експедитора, у зв`язку із чим мав би виконувати відповідні посадові обов`язки з цього приводу, суду з боку позивача не надано.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що він отримав у користування матеріальні цінності під звіт за разовою довіреністю, як це передбачено пунктом 2 частини першої статті 134 КЗпП України, а наявні в матеріалах справи розписки відповідача не відносяться до інших разових документів на підставі яких одержуються працівником матеріальні цінності під звіт.
Отже, вказаний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.08.2021 року за вищенаведених обставин не може мати юридичної сили і не може бути підставою для матеріальної відповідальності, так як такий можна укладати лише із працівниками визначених категорій та сам факт укладення із працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України.
Таким чином, в суду відсутні правові підстави для стягнення із відповідача шкоди у вигляді нестачі грошових коштів у розмірі 23 916 грн. 70 коп., внаслідок чого позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Із приводу стягнення вартості пального в обсязі 50 літрів вартістю 1250 грн. 00 коп., та нестачі пального в обсязі 90 літрів вартістю 2250 грн. 00 коп., суд зазначає про наступне.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.
При притягненні працівника до повної матеріальної відповідальності має бути чітко зазначено, яким спеціальним законом або іншим нормативно-правовим актом встановлено таку відповідальність, за який вид шкоди і чи належить працівник до категорії осіб, передбачених у відповідному законодавчому акті.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР від 12 вересня 1991 N 1545-XII, у зв`язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" та прийняттям проголошення незалежності України встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
До спеціальних законів та нормативно-правових актів, що встановлюють повну матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, можна віднести: Постанову Ради Міністрів СРСР від 05.08.1983 № 759 із змінами від 03.08.1988 № 953 «Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів», яка є чинною.
У постанові пленуму ВССУ від 11.12.2015 № 12 «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» чітко зазначено, що суди при ухваленні рішень про (задоволення позовів про відшкодування шкоди, завданої перевитратами пального), помилково керуються статтею 1166 ЦК України, повинні посилатися на постанову Ради Міністрів СРСР № 759, яка регулює повну матеріальну відповідальність за перевитрату пального.
Так, відповідно до підпункту "в" пункту 14 Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР "Про підвищення ефективності використання автотранспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів" від 5 серпня 1983 року N 759 за перевитрату палива понад затверджених норм з вини працівників автомобільного транспорту з них утримується 100 відсотків вартості перевитраченого автомобільного палива.
Згідно з пунктом 6.7 Інструкції з обліку надходження і витрачання пально-мастильних матеріалів і єдиних талонів на відпуск нафтопродуктів на підприємствах, в організаціях, колгоспах і радгоспах, затвердженої Державним комітетом СРСР по забезпеченню нафтопродуктами 3 лютого 1984 року N 01/21-8-72, яка є чинною, на підставі прийнятого керівником підприємства рішення вартість перевитраченого палива понад затверджені норми підлягає стягненню з водіїв транспортних засобів.
Таким чином, чинним законодавством передбачено, що матеріальна відповідальність повністю може бути покладена на працівника за шкоду заподіяну перевитратою пального, у тому числі у спосіб його крадіжки, на автомобільному транспорті.
В даному випадку матеріалами справи підтверджено, що перевитрати палива відповідачем мали місце за обставин зазначених позивачем в позові, зокрема у написаних ним власноруч розписках. Відповідачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність його вини у допущених перевитратах палива. А тому позов в цій частині ґрунтується на законі, у зв`язку із чим з відповідача слід стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» відшкодування шкоди, завданої перевитратами пального у загальному розмірі 3500 грн. 00 коп.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту, завданого транспортному засобу ««Mersedes benz Spinter 211», д/н НОМЕР_2 , суд вказує на таке.
Стаття 1192 ЦК України зобов`язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У відповідності до роз`яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести, у тому числі, наявність шкоди та її розмір.
Суд зазначає, що позивачем у допустимий спосіб не підтверджено характер та розмір завданої відповідачем шкоди, пов`язаної із відновлювальним ремонтом двигуна вказаного транспортного засобу.
Так, на підтвердження вказаних обставин з боку позивача було надано суду висновок експертного дослідження автотоварознавця № 295/20А від 23.10.2021 рокуз визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 23.10.2021 року, згідно якого визначена вартість відновлювального ремонту, завданого транспортному засобу ««Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , на момент пошкодження становить 82 763 грн. 54 коп.
Суд вказує, що згідно частин 1, 3, 4, 7 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Положеннями частин 1, 5 статті 106 ЦПК України визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Як вбачається зі змісту вказаного висновку експерта, виконаному на замовлення учасника справи, в порушення положень частини 5 статті 106 ЦПК України не зазначено, що його підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
За вказаних обставин, такий експертний висновок № 295/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 23.10.2021 року не може бути визнаний допустимим доказом через його невідповідність частині 5 статті 106 та частині 7 статті 102 ЦПК України.
Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду викладеній у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (14-270цс19).
Відтак, суд вимушений відмовити у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту, завданого транспортному засобу ««Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 , оскільки розмір таких вимог не підтверджений допустимими доказами по справі.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що позов підлягає лише частковому задоволенню в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, яка завдана перевитратами пального у загальному розмірі 3500 грн. 00 коп., а в решті вимог слід відмовити з наведених вище підстав.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. 00 коп., суд виходив з наступного.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2022 року між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро», та адвокатським бюро «Герман і партнери» був укладений Договір № 01-27-01/22 про надання правової допомоги. Послуги за цим договором надаються адвокатом Герман Мариною Миколаївною, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4898, виданого Київською міською кваліфікаційно дисциплінарною комісією адвокатури 27 березня 2012 року.
За умовами цього договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, у вигляді складання проектів необхідних процесуальних документів, а саме: позовних заяв, заяв, пояснень, заперечень, клопотань тощо та приймати участь в судових засіданнях, готувати, відправляти та отримувати адвокатські запити.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що судом частково задоволені позовні вимоги, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування витрат понесених позивачем на правничу допомогу у розмірі 190 грн. 60 коп. (3500 грн. х6000 грн. 00 коп. : 110 180 грн. 24 коп.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 78 грн. 82 коп. (3500 грн. 00 коп. х 2481 грн. : 110 180 грн. 24 коп.).
Враховуючи вищевикладене, та, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23 ЦК України, ст. ст.130, 132, 134, 233, 234 Кодексу законів про працю України, та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно безалкогольний комбінат Дніпро» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
3. В задоволені позову в частині стягнення шкоди у вигляді нестачі грошових коштів та відновлювального ремонту транспортного засобу ««Mersedes benz Sprinter 211», д/н НОМЕР_2 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.