КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Борисової О.В., Шебуєвої В.А.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Буняка Юрія Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И В:

У вересні ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просив: стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальні збитки, завдані залиттям, у розмірі 58 337 грн. 19 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп., витрати за проведене експертне дослідження оцінки матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.12.2019 року у будинку АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

При цьому, згідно з Актом від 02.12.2019 року за № 2/12, складеним представниками ОСББ "Деміївська Слобода", залиття квартири АДРЕСА_2 відбулося внаслідок розриву корпусу фільтру холодної води в квартирі АДРЕСА_3 .

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідно до Висновку експерта № ED-1727-1-1737.21 від 26.03.2021 року за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття його квартири становить 58 337 грн. 19 коп., позивач, з урахуванням вартості проведеної експертизи, просить стягнути ці кошти з власника квартири АДРЕСА_4 .

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04.05.2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдані залиттям квартири матеріальні збитки у розмірі 58 337 грн. 19 коп., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп., що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 59 245 грн. 19 коп. (а.с. 84-87).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Так, обґрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу, не повідомивши відповідача належним чином про розгляд справи судом.

При цьому, вказує на неврахування судом першої інстанції того, що наслідки залиття квартири позивача, зазначені в Акті про наслідки залиття квартири за № 2/12 від 02.12.2019 року та Висновку експерта № EД-1727-1-1737.21 від 26.03.2021 року, відрізняються.

Також, зазначає, що наявний у матеріалах Акт про залиття, на підставі якого суд встановив обставину залиття квартири, не відповідає вимогам, викладених у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, зокрема, у ньому не зазначені: особи, які допустили залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття, відсутній висновок і рекомендація комісії щодо того, що необхідно зробити. Крім того, про складання такого Акту відповідач повідомлений не був, а тому Акт було складено за його відсутності (а.с. 100-106).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.08.2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 136, 137).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.08.2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 138).

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_5 , а квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту № 2/12, складеного представниками ОСББ "Деміївська Слобода" 02.12.2019 року, 01.12.2019 року сталося залиття квартири АДРЕСА_2 , у результаті чого постраждали: деформація бокових стінок (від підлоги) шафи, тумби в коридорі. Спостерігається деформація паркетного покриття підлоги біля дверей розміром 1700 х 1500 мм, деформація стінок шафи біля дверей в дитячій кімнаті, не працює посудомийна машина. Залиття відбувалося зі стелі с/в та кухні через вентиляційні отвори. Вода потрапила в усі кімнати.

У результаті обстеження квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться вище, встановлено: залиття підлоги в сан/вузлі та коридорі. Залиття сталося внаслідок розриву корпусу пластикового фільтру холодної води. Були порушені норми технічної експлуатації: несправність фільтру очистки на системі холодного водопостачання.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок залиття квартири, останній звернувся до ТОВ "Судова незалежна експертиза України".

За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, яке 15.03.2021 року проводилось судовим експертом Комашко Р.В., складено Висновок № ED-1727-1-1737.21 від 26.03.2021 року, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття квартири АДРЕСА_5 , що відбулося 01.12.2019 року, становить 58 337 грн. 19 коп.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто у контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін, вирішальним фактором є те, що подання доказів та доведення перед судом їх переконливості - є обов`язком сторін. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Крім того, як зауважує Європейський суд з прав людини, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88).

Також, слід зазначити, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, а якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована - вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Обгрунтовуючи доводи своєї апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що Акт від 02.12.2019 року, складений по факту залиття квартири АДРЕСА_2 , не може слугувати належним доказом його вини у настанні залиття, адже, у порушення вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, зокрема, у ньому не зазначені: особи, які допустили залиття, відсутній висновок про встановлення вини особи, яка вчинила залиття, відсутній висновок і рекомендація комісії щодо того, що необхідно зробити.

Крім того, апелянт вказував, що суд першої інстанції безпідставно прийняв в якості належного доказу на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди Висновок експерта № EД-1727-1-1737.21 від 26.03.2021 року, оскільки наслідки залиття квартири позивача, зазначені в Акті про наслідки залиття квартири за № 2/12 від 02.12.2019 року та Висновку експерта № EД-1727-1-1737.21 від 26.03.2021 року, відрізняються.

Разом з тим, вказані посилання відповідача як щодо відсутності його вини у заподіянні шкоди, так й щодо неналежності Висновку експерта від 26.03.2021 року, колегія суддів відхиляє, адже в процесі розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що шкода завдана не з його вини, а також не заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи.

Натомість з наданого позивачем Акту вбачається, що в ньому вказано причини залиття квартири, місце де трапилося залиття, подія, що трапилася, та наслідки залиття. Недотримання форми акта не спростовує факту залиття приміщення.

Крім того, вказані в акті обставини відповідачем не спростовані, а сам акт не оскаржувався.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 727/2372/18.

Посилання апелянта на те, що акт був складений без участі відповідача та без підпису сторін, не спростовують його вину у залитті квартири та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги про недоведеність факту залиття скаржником належної позивачу квартири фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, переоцінки доказів та особистого тлумачення норм процесуального та матеріального права.

За вказаних обставин, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача цивільної відповідальності за завдану шкоду внаслідок залиття квартири та правомірно стягнув на користь позивача майнову шкоду у розмірі 58 337 грн. 19 коп.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо розгляду справи за відсутністю відповідача, суд першої інстанції керувався тим, що відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як вбачається, повідомлення про судове засідання, яке відбулося 04.05.2022 року, направлялася на адресу відповідача, проте відомості про отримання його відповідачем у матеріалах справи відсутні.

У свою чергу, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно з ч. 5 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Положеннями ч. 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до положень ч.ч. 1-5 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, враховуючи те, що розгляд справи відбувся за відсутністю відповідача, який не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що він зазначає в апеляційній скарзі, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката Буняка Юрія Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальні збитки, завдані залиттям квартири, у розмірі 58 337 (п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять сім) грн. 19 коп. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді