РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/19884/21

Провадження № 22-ц/4815/1273/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Гордійчук С.О.,

Ковальчук Н.М.,

секретар Крижов В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2022 року, у складі судді Харечко С.П., у справі за позовом адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

28 вересня 2021 року адвокат Ярмольчук Віталій Сергійович, діючий від імені ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаним первісним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 бульдозер марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

Позов обґрунтований наступним.

Позивачці на праві власності належить бульдозер марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 . Бульдозер знаходиться на базі, за адресою: АДРЕСА_1 . Власником цієї бази є відповідачка. За згодою ОСОБА_4 , який був попереднім власником бази, даний бульдозер був туди поставлений на зберігання.

На даний час позивачка не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки відповідачка не віддає належне їй майно. Позивачка зверталася до відповідачки з претензією про повернення майна, однак бульдозер не повернуто.

У зв`язку з зазначеним та на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 319, 321, 387 ЦК України вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.10.2022 року було відкрито провадження у цій справі (а.с.21).

12 листопада 2021 року відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на вказаний позов, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Зокрема, вказала, що у зв`язку із спадкуванням належного батьку ОСОБА_4 майна, в тому числі й того, яке належало йому на праві спільної сумісної власності, вона, як і її рідна сестра ОСОБА_3 , є співвласниками спірного майна (по 1/6 частці) (а.с.25-29).

Того ж дня, 12 листопада 2021 року, ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку (частину) спірного бульдозера марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав спадкодавцю на праві спільної сумісної власності (а.с.33-37).

Зустрічний позов обґрунтований наступним.

Вона, ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 29.03.2018 року ОСОБА_4 перебував в зареєстрованому шлюбі разом із позивачкою ОСОБА_2 .

Право власності на спірний бульдозер (марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 набула за час шлюбу із ОСОБА_4 .

16.07.2021 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюком О.А. здійснено реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі після смерті батька ОСОБА_4 , про що свідчить витяг №65614881 від 16.07.2021 року.

Крім неї заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця, подали також спадкоємці першої черги: її рідна сестра, дочка спадкодавця ОСОБА_5 та дружина спадкодавця ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки батько був власником 1/2 або 3/6 частки спірного бульдозера, відтак кожен із трьох спадкоємців набув право в порядку спадкування за законом на 1/3 від частки спадкодавця, тобто на 1/6 частку вказаного майна.

Разом з тим, ОСОБА_2 її (тобто ОСОБА_1 ) права власності на частину (частку) у майні (спірному бульдозері) не визнає, можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом приватний нотаріус не має у зв`язку з відсутністю визначення конкретних часток подружжя у такому майні. При цьому, ОСОБА_2 вважає, що такий бульдозер належить тільки їй на праві приватної власності, сумісну власність подружжя вона заперечує.

У зв`язку з зазначеним та на підставі ст.ст.368, 372, 392, 1216, 1218, 1223, 1226, 1268, 1296 ЦК України, ст.60 СК України, вона змушена звернутися до суду з даним зустрічним позовом.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 (а.с.50-51).

05 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору з доданою позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якій просить визнати за нею, ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку (частину) бульдозера марки ДЗ-171.1, 1991 року випуску, ідент. № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав спадкодавцю на праві спільної сумісної власності (а.с.60-61; 62-66).

Позов третьої особи обґрунтований наступним.

Її батько ОСОБА_4 29.03.2018 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 .

Право власності на бульдозер марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ОСОБА_2 набула за час її шлюбу із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A. 16.07.2021року здійснено реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_4 . Крім неї, заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця, подали також спадкоємці першої черги: дочка спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_1 та дружина спадкодавця ОСОБА_2 , які є сторонами у цій справі.

Таким чином, оскільки батько був власником 1/2 або 3/6 частки спірного бульдозера, відтак кожен із трьох спадкоємців набув право в порядку спадкування за законом на 1/3 від частки спадкодавця, тобто на 1/6 частку вказаного майна.

Разом з тим, ОСОБА_2 права власності на частину (частку) у майні спірному бульдозері як її (тобто ОСОБА_3 ), так і ОСОБА_1 не визнає, а можливості видати їм обом свідоцтво про право на спадщину за законом приватний нотаріус не має у зв`язку з відсутністю визначення конкретних часток подружжя у такому майні.

При цьому, вказала, що ОСОБА_2 вважає, що такий бульдозер належить лише їй на праві приватної власності, сумісну власність подружжя вона заперечує.

У зв`язку з зазначеним та на підставі ст.ст.368, 372, 392, 1216, 1218, 1223, 1226, 1268, 1296 ЦК України, ст.60 СК України, вона змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 05.01.2022 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_1 (а.с.57-58).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2022 року первісний та зустрічний позови, а також позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору було задоволено. Суд вирішив:

--- витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 бульдозер марки Д3-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ;

--- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 1200, 00 гривень;

--- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частки (частини) бульдозера марки Д3-171.1, 1991 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав спадкодавцю на праві спільної сумісної власності;

--- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908, 00 гривень;

--- визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частки (частини) бульдозера марки Д3-171.1, 1991 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , що належав спадкодавцю на праві спільної сумісної власності;

--- стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 992,40 гривень по 496,20грн. з кожного.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 та позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 (про визнання за кожною з вказаних осіб в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на 1/6 частку (частину) спірного бульдозера), суд першої інстанції виходив з того, що спірний бульдозер придбаний ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_4 , отже є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, а відтак кожен із трьох спадкоємців (дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , які подали заяви про прийняття спадщини), набув право в порядку спадкування за законом на 1/3 від частки спадкодавця, тобто 1/6 частку (частину) такого майна.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 про витребування від ОСОБА_1 спірного бульдозера, суд першої інстанції виходив з того, що спірний бульдозер придбаний ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_4 , отже є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, отже, на час відкриття спадщини саме ОСОБА_2 , як власник майна, у відповідності до вимог закону мала право витребувати майно, у володінні та користуванні якого вона була обмежена.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння подана апеляційна скарга, в якій вона просить його скасувати в зазначеній частині й ухвалити нове рішення про відмову в позові. При цьому вона послалась на неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказала, що суд не прийняв до уваги того, що як на дату подання первісного позову, так і на дату розгляду справи судом вона нарівні з ОСОБА_2 та третьою особою є співвласниками спірного бульдозера, відтак кожен має право володіння та користування ним, а тому у суду були відсутні підстави для витребування в неї на користь ОСОБА_2 вказаного бульдозера, адже за положеннями ст.387 ЦК України власник має витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Також зазначила, що поза увагою суду залишилось і те, що позивачкою за первісним позовом ОСОБА_2 застосовано неправильний спосіб захисту її прав як співвласника майна, оскільки іншими його співвласниками є вона (скаржниця) та третя особа. Вказала, що ОСОБА_2 могла звернутися до суду із позовною заявою, в якій сформулювала б інші предмет та підстави позову в частині користування, володіння або ж розпорядження спірним майном, що перебуває у спільній власності.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та не оскаржується в решті, а саме в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 (про визнання за кожною з вказаних осіб в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на 1/6 частку (частину) спірного бульдозера).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого 29.03.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували 29.03.2018 року шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_7 (а.с.43).

Згідно Свідоцтву про реєстрацію великотоннажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 23.03.2021 року, ОСОБА_2 на праві власності належить бульдозер марки ДЗ-171.1, рік випуску 1991, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.4).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рівне Рівненської області у віці 74 років, про що свідчить Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 , видане 09.06.2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с.44).

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Рівне, є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_7 , виданим 19.04.1976 року (а.с.39).

ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_8 виданим 27.05.1973 року) ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Бистричі Березнівського p-ну Рівненської області, є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_8 , виданим 27.05.1973 року (а.с.68).

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, серія НОМЕР_9 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, прізвище ОСОБА_10 змінено на ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу, що мало місце 22.07.1995 року (а.с.69).

16.07.2021 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк O.A. здійснено реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_4 , про що свідчить витяг №65614881 від 16.07.2021 року (а.с.45).

Учасниками справи не заперечується, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 подало 3 спадкоємців, а саме учасники справи ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Дочки померлого ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , звернулися до приватного нотаріуса Самсонюк О.А. з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Приватний нотаріус Самсонюк О.А. повідомив заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що їм немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину через відсутність необхідних правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Також він повідомив їм про те, що 08.12.2021 року від спадкоємиці ОСОБА_2 надійшла заява про намір звернутися до суду щодо поділу спадкового майна. У зв`язку з цим нотаріусом було рекомендовано врегулювати спір в судовому порядку (а.с.98, 102).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, а також у багатьох постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 10.07.2019 року у справі № 648/2988/16-ц, від 14.09.2022 року у справі № 466/8921/20.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти та дружина спадкоємця відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Суд першої інстанції, відповідним чином оцінивши надані докази, на підставі ст.70 СК України дійшов до висновку про те, що спірний бульдозер, який придбаний ОСОБА_2 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_4 , є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. А відтак кожен із трьох спадкоємців (дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 , які в установленому порядку подали заяви про прийняття спадщини), набув право в порядку спадкування за законом на 1/3 від частки спадкодавця, тобто 1/6 частку (частину) такого майна.

Такий висновок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржується, зокрема, ОСОБА_2 належними доказами не спростовано презумпції спільності майна подружжя.

Разом з тим, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що на час відкриття спадщини саме ОСОБА_2 , як власник майна, у відповідності до вимог закону мала право витребувати майно, у володінні та користуванні якого вона була обмежена.

Так, відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.?

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.369 ЦК України:

--- співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина 1);

--- розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частина 2).

Згідно зі ст.370 ЦК України:

--- співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом (частина 1);

--- у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина 2);

--- виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина 3)..

Статті 364 та 365 ЦК України регулюють питання виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності та питання припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Таким чином, як правильно зазначено у скарзі, суд першої інстанції не прийняв до уваги того, що як на дату подання первісного позову, так і на дату розгляду справи судом скаржниця нарівні з ОСОБА_2 та третьою особою є співвласниками спірного бульдозера, відтак кожен з них має право володіння та користування ним, а тому у суду були відсутні підстави для витребування в скаржниці на користь ОСОБА_2 вказаного бульдозера, адже за положеннями ст.387 ЦК України власник має витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_2 застосовано неправильний спосіб захисту своїх прав як співвласника майна, оскільки іншими його співвласниками є скаржниця ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 .

Отже, діючи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння слід скасувати й постановити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги скаржницею ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі 1800,00грн (а.с.120).

Таким чином, з урахуванням наведеного, з позивачки за первісним позовом ОСОБА_2 на користь скаржниці ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1800,00 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 серпня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати й ухвалити нове рішення.

У позові адвоката Ярмольчука Віталія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Це ж рішення суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1800,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 26 жовтня 2022 року.

Головуючий Майданік В.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.