Справа № 445/1673/21
провадження № 2/445/96/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Золочівського районного суду Львівської області від 10.02.2020 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов обгрунтовує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За вказаним вище судовим наказом з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти проживають разом з нею. Однак, з часу видачі даного наказу, змінилися обставини, зокрема, з віком дітей збільшуються і потреби на їх матеріальне утримання, фізичний та духовний розвиток, розвиток їх творчих здібностей. Вказує, що розмір аліментів, який вона просить стягувати з відповідача - 1/3 частки усіх доходів відповідача на утримання двох дітей мінімальним розміром аліментів на утримання дитини, передбачений законом.

Відповідач на позовну заяву подав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову. Зокрема, вказав, що присуджені за судовим наказом аліменти на утримання дітей він стабільно сплачує і заборгованості не має. Вказав, що підстав для збільшення розміру аліментів немає, оскільки обставини, що стали підставою для видачі судового наказу, не змінилися. Ті обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, жодними доказами не підтверджені. Він зареєстрований та проживає разом з позивачем та дітьми за одною адресою. Вказує, що обов`язок по утриманню дітей закон покладає на обох батьків, а не на одного з них. На даний час він не працює, стабільних доходів у нього немає. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із копії свідоцтв про народження судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області від 27.01.2021 року.

Згідно судового наказу від 10.02.2020 року, з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає індексації, щомісяця, починаючи стягнення з 24.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно заключення лікарсько-консультативної комісії від 01.07.2016 року №599, ОСОБА_1 , 1981 р.н., є особою з інвалідністю І Б групи, діагноз - розсіяний склероз, цереброспінальна форма. Потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування.

Обставина проживання дітей разом з позивачем відповідачем не заперечується, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України, дана обставина доказуванню не підлягає.

На підтвердження своїх заперечень, відповідач подав довідку №04-738/21 від 03.11.2021 року, видану Золочівською районною філією Львівського обласного центру зайнятості, згідно якої ОСОБА_2 станом на 03.11.2021 року не перебуває на обліку в Золочівській філії Львівського обласного центру зайнятості, як безробітній та не отримує допомоги по безробіттю.

Згідно довідки № 1150 від 03.11.2021 року, виданої УСЗН Золочівської РДА Львівської області, ОСОБА_2 не перебуває на обліку в УСЗН та станом на 03.11.2021 року допомоги йому не призначено.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого №236 від 05.11.2021 року, ОСОБА_2 хворів на остохондроз грудо-поперекового відділу хребта.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

При видачі судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей, суд не розглядав обгрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а заявлений розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей є мінімальним та гарантований законом.

Відтак, зокрема стан здоров`я позивача, при видачі судового наказу про стягнення аліментів судом не досліджувався.

Однак, при розгляді справи в порядку позовного провадження про стягнення чи збільшення розміру аліментів, дослідженню по суті підлягають всі обставини, передбачені ст. 192 СК України.

Поза увагою суду не може залишитися стан здоров`я позивача, яка є особою з інвалідністю І-Б групи, тобто є непрацездатною особою, а також те, що з часу видачі судового наказу потреби дітей на матеріальне утримання, очевидно зросли, враховуючи їх вік, навчання, розвиток.

Також, суд враховує доводи відповідача, при цьому зазначаючи, що його непрацевлаштованість, не отримання стабільного доходу, не можуть бути причиною позбавлення дітей належного матеріального утримання, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, молодого віку, на його утриманні інших непрацездатних осіб немає, а тому суд не вбачає, що збільшення розміру аліментів становитиме для відповідача надмірний тягар.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, не погіршать їх матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька, відповідно до положень Закону.

Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908,40 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Золочівського районного суду Львівської області від 10.02.2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів у новому розмірі здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 17.08.2022 року.

Суддя В. М. Сивак