Справа № 344/3873/21
Провадження № 2/344/435/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

позивача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4 , її представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , однак в ній не проживає, оскільки відповідачка не надає можливість увійти в квартиру та користуватись нею, завела собак, змінила замок у вхідних дверях та в такий спосіб перешкоджає позивачу у користуванні спірною квартирою. Тому позивач просив суд про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення до житлового приміщення.

В судовому засіданні позивач та його представники підтримали позов та надали перед судом пояснення про те, що відповідачка не надає можливість увійти в квартиру та користуватись нею, завела собак, змінила замок у вхідних дверях та в такий спосіб перешкоджає позивачу у користуванні спірною квартирою; позивач неодноразово прибував в своє житло і кожного разу відповідачка не пускала його, звернення в поліцію та прибуття з поліцейськими теж не забезпечило допуск позивача в його житло; працює водієм та часто перебуває в поїздках, регулярно повертається і прибуває до свого житла, в яке не може увійти через відмову відповідачки впустити його, надання собаці команди нападати на позивача.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач заперечили позов та надали перед судом пояснення про те, що відповідач самостійно залишив житло, після конфлікту з нею, вчиняв над нею насильство, зловживав алкоголем, не може надати позивачу ключ, оскільки немає копії ключа, а для виготовлення копії потрібно принести замок в майстерню; відповідач прибув для вселення в той час коли син сторін хворів на коронавірус, а тому його не впустили в житло.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до паспорту позивача його зареєстровано в спірному житлі.

Відповідно до листа органу національної поліції від 04/03/2021 позивач не зміг увійти в спірне житло.

Відповідно до квитанції від 16/03/2021 позивач сплатив 908 гривень судового збору.

Відповідно до результату досліджень №464148 у ОСОБА_6 виявлено коронавірус.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав перед судом показання про те, що він з позивачем неодноразово прибував за місцем знаходження житла позивача для вселення позивача, але в середину його не пропускали і зайти в нього він не міг, двері не відкривали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав перед судом пояснення про те, що був конфлікт позивача та відповідача, після якого позивач залишив житло, що йому відомо зі слів брата; собаки належать свідку, але стафордширський тер?єр належить свідку, а вівчарка відповідачці; собаки позивачу не перешкоджають; ключі позивачу не надавали; двері і замок в них змінено через ремонт.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

В ч. 4 ст. 77 ЦПК України вказано, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже в позові вказано, що позивач є співвласником спірної квартири та власником 1/8 частки в праві на неї.

В судовому засіданні представник відповідача надала перед судом пояснення про те, що позивач є власником 1/8 частки в праві на спірну квартиру.

Таким чином за змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставина, що визнається учасниками справи, не підлягає доказуванню.

В ст. 13 Конституції України вказано, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

В ч. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Таким чином реалізація позивачем його речового права здійснюється без волі відповідачки.

Обов?язком відповідачки є не перешкоджання позивачу в реалізації його прав на житло.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином незважаючи на самостійне залишення позивачем його житла йому забезпечується право на повернення до його житла. Дії відповідачки щодо зміни замка вхідних дверей і не надання позивачу можливості повернутись в житло є неправомірними.

Пояснення позивачки, що син сторін хворів, а тому позивач не має прав повернутись за своїм бажанням в його житло є неправомірними, оскільки відповідачці не належить право на визначення позивачу умов користування ним правом власності на житло.

Пояснення відповідачки про те, що позивач вчиняв над нею насильство не підтверджено будь-якими доказами. Судового рішення про заборону позивачу спільно проживати з відповідачкою нею суду не надано.

Порушення відповідачкою її обов?язку за змістом ст. 13 Конституції України, ст. ст. 316-319 ЦК України не перешкоджати позивачу користуватись його житлом є неправомірною поведінкою та не визначено законом в якості правових підстав у відмові позивачу в позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

зобов?язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ;

вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ;

стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 908 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.