Справа № 127/2910/22
Провадження № 2/127/385/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мутовкіній В.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників на право спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3 та його мати (свекруха позивачки) ОСОБА_4 були співвласниками житлового домоволодіння за АДРЕСА_1 . Кожному з них належала 1/2 частина даного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.04.1984, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-514. Право спільної часткової власності на домоволодіння в рівних долях було зареєстроване в КП ВО ОБТІ 21.09.1984 належним чином.

На підставі рішенням Вінницької міської ради від 23.11.2007 за № 1543 ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (без визначення часток кожного із співвласників), була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, розташована в АДРЕСА_2 .

02 квітня 2008 управлінням земельних ресурсів Вінницької міської ради їм були видані два державних акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі, державний акт серія ЯЕ № 693277, оформлений на ім`я ОСОБА_3 , із зазначенням в списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 , як співвласника, а також державний акт серія ЯЕ № 693278, оформлений на ім`я ОСОБА_4 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 , як співвласника. На підставі даних державних актів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за чоловіком та свекрухою позивачки за №№ 52, 51 було зареєстроване право спільної сумісної власності на приватизовану ними земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, якою за їх життя вони користувались разом, оскільки завжди жили однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується актовим запис про смерть № 441 від 11.02.2011 у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, на яку вона залишила заповіт, посвідчений 18.03.2005 у державним нотаріусом другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-743. Цим заповітом ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно її сину ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті матері відповідно до її заповіту, і 23.11.2011 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері частину домоволодіння за АДРЕСА_3 та зареєстрував своє право власності на успадковане майно належним чином.

Ставши єдиним власником домоволодіння, чоловік позивачки продовжив користуватись всією земельною ділянкою, в тому числі частиною, що належала його матері за її життя. Однак, оформити своє право на спадщину на належну матері частину земельної ділянки за життя не встиг, оскільки їх частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку не були визначені.

В зв`язку з цим 23.11.2011 року за вих. № 713/02-14 ним було отримав роз`яснення державного нотаріуса другої вінницької державної нотаріальної контори стосовно неможливості видати свідоцтво про право на спадщину на належну померлій частину їх спільної земельної ділянки. Продовжуючи користуватись вищевказаною частиною земельної ділянки ОСОБА_3 подальше вирішення питання щодо оформлення свого права на спадщину на цю частину майна весь час відкладав з різних причин та належним чином не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 2206 від 08.05.2021, який виданий ВМВ ДРАЦС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Після його смерті відкрилась спадщина, на яку він не залишив заповіту. Спадкоємцями за законом першої черги являєтьсь позивачка, а також їх повнолітні діти, які від спадщини відмовились на користь позивача, інші спадкоємці відсутні.

Позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка у встановленому законом порядку. Державним нотаріусом другої Вінницької державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 237/2021 після смерті ОСОБА_3 , та 24.12.2021 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , який належав спадкодавцеві.

Земельна ділянка, приватизована чоловіком позивачки та його матір`ю, яка за їх життя була об`єктом їх спільної сумісної власності, а після смерті ОСОБА_4 належала в цілому ОСОБА_3 , входить до складу спадкового майна після його смерті.

Однак, в зв`язку з тим, що за життя частки кожного з них, як учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку не були виділені, нотаріус позивачу було повідомлено, що на належну ОСОБА_3 частину земельної ділянки, як і на фактично успадковану ним за життя після смерті ОСОБА_4 , але не оформлену, частину земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір їх часток у спільній сумісній власності не визначений, а відповідно до п.п. 4.14 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 262/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов`язково перевіряє склад спадкового майна, а в даному випадку неможливо визначити розмір часток померлих у спільній сумісній власності на земельну ділянку та з`ясувати їх домовленість щодо розміру часток, про що 24.12 2021 державним нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих.№ 2090/02-31.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: другий АДРЕСА_2 . Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 та відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, має право на спадкування після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги.

Зазначає, що визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку має для позивача юридичне значення і необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Просить суд визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:030:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в АДРЕСА_4 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 02.04.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за № 52 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693277, виданого на ім`я ОСОБА_3 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 як співвласника земельної ділянки, та за № 51 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693278, виданого на ім`я ОСОБА_4 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 як співвласника земельної ділянки, - є рівними і становлять по 1/2 ідеальній частці кожного з 2-х співвласників.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на день її смерті становила 1/2 ідеальну частку та частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день його смерті становила 1/2 ідеальну частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:030:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в АДРЕСА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні при вирішені заявлених позовних вимог покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.. 319 власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 346 ч.11 ЦК України право власності припиняється в разі смерті .

Відповідно до правил, вказаних в ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого міськвідділом ЗАГС м. Вінниці 29.08.1987, актовий запис №2373.(а.с.5)

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача ОСОБА_3 помер. Вказане підтверджується копією свідоцтва смерть серії НОМЕР_2 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 08.05.2021, актовий запис № 2206 (а.с.6)

Після його смерті відкрилась спадщина, на яку він не залишив заповіту. Спадкоємцями за законом першої черги являєтьсь позивачка, а також їх повнолітні діти, які від спадщини відмовились на користь позивача, інші спадкоємці відсутні.

Позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка у встановленому законом порядку. Державним нотаріусом другої Вінницької державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 237/2021 після смерті ОСОБА_3 , та 24.12.2021 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_3 , який належав спадкодавцеві.(а.с.10).

Також, судом встановлено, що на підставі рішенням Вінницької міської ради від 23.11.2007 за № 1543 ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності (без визначення часток кожного із співвласників), була передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, розташована в АДРЕСА_2 та 02.04.2008 управлінням земельних ресурсів Вінницької міської ради їм були видані два державних акти на право власності на земельну ділянку, в тому числі, державний акт серія ЯЕ № 693277, оформлений на ім`я ОСОБА_3 , із зазначенням в списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 , як співвласника, а також державний акт серія ЯЕ № 693278, оформлений на ім`я ОСОБА_4 із зазначенням в списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 , як співвласника. На підставі даних державних актів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за чоловіком та свекрухою позивачки за №№ 52, 51 було зареєстроване право спільної сумісної власності на приватизовану ними земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, якою за їх життя вони користувались разом, оскільки завжди жили однією сім`єю (а.с. 12 -13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується актовим запис про смерть № 441 від 11.02.2011 у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, на яку вона залишила заповіт, посвідчений 18.03.2005 у державним нотаріусом другої вінницької державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-743. Цим заповітом ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно її сину ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після смерті матері відповідно до її заповіту, і 23.11.2011 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері частину домоволодіння за АДРЕСА_3 та зареєстрував своє право власності на успадковане майно належним чином. (а.с.7,14,15,17)

Ставши єдиним власником домоволодіння, чоловік позивачки продовжив користуватись всією земельною ділянкою, в тому числі частиною, що належала його матері за її життя. Однак, оформити своє право на спадщину на належну матері частину земельної ділянки за життя не встиг, оскільки їх частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку не були визначені.

В зв`язку з цим 23.11.2011 року за вих. № 713/02-14 ним було отримано роз`яснення державного нотаріуса другої вінницької державної нотаріальної контори стосовно неможливості видати свідоцтво про право на спадщину на належну померлій частину їх спільної земельної ділянки. Продовжуючи користуватись вищевказаною частиною земельної ділянки ОСОБА_3 подальше вирішення питання щодо оформлення свого права на спадщину на цю частину майна весь час відкладав з різних причин та належним чином не оформив (а.с.18).

Земельна ділянка, приватизована чоловіком позивачки та його матір`ю, яка за їх життя була об`єктом їх спільної сумісної власності, а після смерті ОСОБА_4 належала в цілому ОСОБА_3 , входить до складу спадкового майна після його смерті.

Однак, в зв`язку з тим, що за життя частки кожного з них, як учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку не були виділені, 24.12.2021 державним нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2090/02-31.(а.с.19), оскільки на належну ОСОБА_3 частину земельної ділянки, як і на фактично успадковану ним за життя після смерті ОСОБА_4 , але не оформлену, частину земельної ділянки, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір їх часток у спільній сумісній власності не визначений, а відповідно до п.п. 4.14 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 262/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину обов`язково перевіряє склад спадкового майна, а в даному випадку неможливо визначити розмір часток померлих у спільній сумісній власності на земельну ділянку та з`ясувати їх домовленість щодо розміру часток.

Отже, на день пред`явлення позову, частки померлих у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначені, та визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку має для позивача юридичне значення і необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно.

Статтею 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 3,4,5 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Оскільки співвласники даної земельної ділянки померли, то визначити їх частки у праві спільної сумісної власності не можливо, тому що немає можливості з`ясувати домовленість між співвласниками. А відтак, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не міг визначити склад спадкового майна та на яку частку земельної ділянки необхідно видати свідоцтво, тоді виділити частки можливо тільки в судовому порядку.

Відповідно до Листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 про практику розгляду цивільних справ про спадкування п. 3.4 - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя належало по 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:030:0168, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: другий АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом; у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення що розмір часток співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:030:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в АДРЕСА_4 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 02.04.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за № 52 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693277, виданого на ім`я ОСОБА_3 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 як співвласника земельної ділянки, та за № 51 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693278, виданого на ім`я ОСОБА_4 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 як співвласника земельної ділянки, - є рівними і становлять по 1/2 ідеальній частці кожного з 2-х співвласників.

Судові витрати залишити за позивачем, так як остання наполягає у своїй заяві.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 ч. 1 п. г, ст.ст. 86,87,89 ЗК України, ст.ст. 16, 328, 368, 370, 392, 1216-1226, 1261, 1264, 1268, 1296 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ПозовОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток співвласників на право спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:030:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в АДРЕСА_4 , зареєстровану за ними на праві спільної сумісної власності 02.04.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на праві спільної сумісної власності за № 52 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693277, виданого на ім`я ОСОБА_3 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 як співвласника земельної ділянки, та за № 51 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 693278, виданого на ім`я ОСОБА_4 із зазначенням в Списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_3 як співвласника земельної ділянки, - є рівними і становлять по 1/2 ідеальній частці кожного з 2-х співвласників.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на день її смерті становила 1/2 ідеальну частку та частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на день його смерті становила 1/2 ідеальну частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий № :03:030:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в АДРЕСА_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Вінницька міська рада, місце знаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, .

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2022.

Суддя