Справа № 357/8756/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаною заявою та просила суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Мар`їнського району, Донецької області, громадянина України, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, Донецької області, Україна.

Вирішуючи питання про те, чи відповідає подана заява вимогам закону, суд вказує на таке.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу заявника, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України.

Так, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичної особою заяви у справах окремого провадження судовий збір встановлюється у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн.

Заявницею до заяви не було додано документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 496,20 грн., або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Виходячи з аналізу вказаних норм закону та зважаючи на те, що заявниця не подала доказів того, що вона є вимушеною переселенкою з тимчасово окупованої території України, натомість, як вказано в поданій заяві, ОСОБА_1 проживає в м. Донецьк Донецької області, тобто на окупованій території України, тому відсутні підстави для звільнення заявниці від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, подана з метою здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та подальшого одержання відповідного документу - свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, заявниця не має пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п. 21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі № 243/9106/18, від 04 жовтня 2019 року у справі № 242/4145/19, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 350/2002/18.

Враховуючи те, що заявником не сплачено судовий збір, заявнику необхідно здійснити сплату судового збору у сумі 496,20 та надати оригінал квитанції, або долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Тобто заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, на відміну від заяви про встановлення факту народження на цій території, подається з урахуванням загальних правил підсудності передбачених для справ окремого провадження про встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Місцем проживання (перебування) заявника в даному випадку буде зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Або така заява може бути подана за фактичним місцем проживання (перебування) заявника, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України».

Заявниця ОСОБА_1 доказів фактичного проживання (перебування) її на території, на яку розповсюджується підсудність Білоцерківського міськрайонного суду Київської області не надала. Згідно заяви ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , що знаходиться за межами територіальної підсудності Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

За приписами ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт (ч.1). До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч.2).

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.2). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасниками справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу (ч.6).

З матеріалів справи вбачається, що письмові докази на підтвердження факту смерті особи надані заявницею в ксерокопіях.

З огляду на приписи наведеного вище законодавства, а також з урахуванням абз.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», якою передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи, суд вважає за необхідне зобов`язати заявницю надати оригінали доказів, доданих до заяви в копіях на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території у місті Донецьк Донецької області:

оригінал або належним чином завірена копія, а саме медичною установою, лікарського свідоцтва про смерть №6600 від 27.08.2022 року (форма №106/о, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р №545, яке відповідно до Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р., є підставою для державної реєстрації смерті та постановлення рішення про встановлення факту смерті);

довідку про причини смерті №6600 від 27.08.2022 року;

свідоцтво про смерть зарзка т.з. ДНР №299307 від 27.08.2022 року, видане Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно ст. 318 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про встановлення факту, що мають юридичне значення застосовується правила ст. 185 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, заявниці необхідно усунути зазначені в ухвалі недоліки, оплатити судовий збір за свої вимоги в розмірі 496,20 грн. на рахунок для зарахування сплати судового збору: призначення платежу: отримувач коштів: ГУК у Київ.обл/Білоцерків. міс/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0010776; код класифікації доходів бюджету: 22030101, та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, у строк, який не може перевищувати двох днів з дня вручення цієї ухвали.

А згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про судовий збір", ст. 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті залишити без руху.

Повідомити заявницю про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати двох днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяБ. І. Кошель