Справа № 438/1993/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/3339/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.,

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року позивач ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк», збільшивши розмір позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 143 822 грн. 46 коп. та оплачений судовий збір.

В обґрунтування позову посилається на те, що 21.02.2012 року ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачка ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 292/13/83-І, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 159 000 грн. на строк з 21.02.2012 по 20.02.2017 Відповідно до умов договору, відповідачка (позичальник) зобов`язалася сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом. Договором встановлено порядок та строки погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість станом на 25.10.2013 на суму 28454,53 грн. У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено договір поруки, укладений з поручителем - відповідачем ОСОБА_2 , який згідно з договором несе солідарну відповідальність з ОСОБА_1 перед позивачем за невиконання зобов`язань по кредитному договору у повному обсязі. Відповідно до умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову вимогу про виконання зобов`язань ОСОБА_1 , проте вказана вимога була залишена без задоволення. При цьому, за час судового провадження у даній справі розмір заборгованості збільшився у зв`язку з виникненням заборгованості за новий період та відсутністю будь-якої оплати з сторони відповідачів, тому загальна заборгованість станом на 17.02.2014. становить 143 822 грн. 46 коп.

Заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 292/13/83-І від 21.02.2012 р. у розмірі 143 822 грн. 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» по 719 грн. 11 коп. оплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, а дану справу такою, що була розглянута неповноважним складом суду, оскільки в матеріалах справи відсутній звіт про автоматизований розподіл справи судді Пещуку Р.Й.

Також звертає увагу на відсутність в матеріалах справи відомостей про вручення їй позовної заяви, що позбавило її права на відзив.

В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2014 року і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 06 квітня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, відповідачі станом на 17 лютого 2014 року допустили заборгованість в сумі 143822 грн. 46 коп, з яких:

954000 грн. - заборгованість за кредитом, що стягується достроково;

25136,34 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;

23286 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 21.02.2012 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачка ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 292/13/83-І, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 159 000 грн. на строк з 21.02.2012р. по 20.02.2017р., а відповідачка ОСОБА_1 (позичальник) зобов`язалася повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього договору, - що стверджується копією договору від 21.02.2012 року №292/13/83-І, виписками за рахунками №173.980 та №3.980 про перерахування суми кредиту у розмірі 159 000 грн. на поточний рахунок, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Так, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом, зокрема, за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 19,5% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, встановлені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 24,5% річних (п.1.4 Договору).

Згідно з п.3.1, п.3.2 кредитного договору, позичальник здійснює на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ЛОД АБ «Укргазбанк», повернення суми кредиту щомісячно з першого по десяте число, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/60 від суми отриманого кредиту, що становить 2650 грн., а останній платіж сплачується в сумі 2650 грн. не пізніше 20.02.2017р., крім цього, щомісячно не пізніше десятого числа кожного місяця позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитними коштами.

У разі ненадходження платежів від позичальника у встановлені строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня переносяться на рахунки простроченої заборгованості (п.3.4 Договору).

Виконання зобов`язань відповідачкою ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором було забезпечене договором поруки. Зокрема, 21.02.2012 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність з відповідачкою ОСОБА_1 перед позивачем (кредитором) за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, що стверджується копією договору поруки від 21.02.2012 року.

Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.02.2014р. виникла заборгованість у сумі 143822 грн. 46 коп., яку позивач просить стягнути, у тому числі: 95400 грн. - заборгованість за кредитом, що стягується достроково, 25 136,34 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 23 286,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 17.02.2014р., здійсненим позивачем.

Позивачем було направлено відповідачу ОСОБА_2 письмове повідомлення (претензію) від 19.09.2013р. з вимогою про виконання зобов`язань по кредитному договору. Крім цього, відповідачці ОСОБА_1 було направлено лист-вимогу від 28.10.2013р. про дострокове повернення суми кредиту та погашення відсотків за користування кредитними коштами і пені, які будуть нараховані на дату повернення кредиту, однак, вказані листи відповідачами не було виконано.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, включаючи сплату основного боргу та передбачених кредитним договором нарахувань.

Згідно пунктів 2.3.1., 2.3.2 положення про автоматизовану систему документообігу суд в чинній редакції, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом:

автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи;

пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ;

розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді;

визначення складу суду з метою заміни судді (суддів);

повторного автоматизованого розподілу судових справ.

Збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості автоматизованого розподілу судових справ у випадках, прямо передбачених цим Положенням.

Пуктом 2.3.31. згаданого положення, передбачено, що результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду (додаток 1), що автоматично створюється автоматизованою системою.

Одночасно з протоколом автоматизованою системою автоматично формується звіт про автоматизований розподіл судової справи між суддями відповідного суду. Звіт містить такі відомості: дата та час початку автоматизованого розподілу; єдиний унікальний номер судової справи; номер провадження (за наявності); категорія судової справи (за наявності); коефіцієнт складності судової справи (за наявності); інформація про учасників судового процесу (кримінального провадження); інформація про визначення повноважень суддів; інформація про визначення головуючого судді (судді-доповідача) за випадковим числом; інформація про визначення складу колегії суддів (за наявності) за випадковим числом; версія автоматизованої системи; час закінчення автоматизованого розподілу; тривалість автоматизованого розподілу. Доступ для коригування протоколу та звіту щодо автоматизованого розподілу судової справи між суддями автоматично блокується автоматизованою системою.

Доступ суддів до перегляду всіх протоколів та звітів автоматизованої системи щодо автоматизованого розподілу судової справи між суддями не може бути обмежений.

Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.

Звіт про автоматизований розподіл судової справи між суддями може бути роздрукований для службового використання в суді.

На момент звернення Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», грудень 2013 року, положення про автоматизовану систему документообігу в редакції станом на грудень 2013 року вищезгаданих положень не містили, тобто нормами чинного законодавства в момент звернення позивачем до суду з даним позовом не було передбачено автоматизованого розподілу судових справ між суддя, в зв`язку з чим, в грудні 2013 року не могло існувати звіту про автоматизований розподіл даної справи судді Пещуку Р.Й.

Щодо твердження скаржника, що їй не було надіслано позовну заяву, в матеріалах справи наявний конверт з позовною заявою, який надсилався відповідачам за адресою їх проживання, який повернувся до суду без вручення, з відміткою про причини повернення «за відмовою адресата від отримання», в зв`язку з чим таке відправлення вважається врученим. (а.с.22).

Більше того, уся поштова кореспонденція, яка надсилалася відповідачам судом першої інстанції поверталася до суду у причин відмови в отриманні або за закінченням терміну зберігання.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 03 квітня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета