Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4842/21 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 53 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 25 листопада 2021 року суддею Мозговим В.Б. у м. Новоград-Волинський,

у справі №285/4842/21 за позовом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області» (далі - КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради», Підприємство) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 192811,84 грн матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначило, що 02 серпня 2021 року в с. Піщів Новоград-Волинського району відповідач, керуючи службовим автомобілем «Рено Дастер», д/н НОМЕР_1 , який належить позивачу, порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з деревом, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. За наслідками даної пригоди за участю водія ОСОБА_1 . Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області відкрито справи про адміністративне правопорушення за №№285/4250/21, 285/4256/21, 285/4255/21 від 06 серпня 2021 року. Діями відповідача Підприємству завдано матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі, що підтверджується експертним висновком №2700 від 27 серпня 2021 року. Добровільно відшкодувати вартість матеріального збитку ОСОБА_1 відмовляється.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Підприємства 192811,84 грн на відшкодування матеріальної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить частково скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, про стягнення з нього шкоди в межах середнього місячного заробітку, заподіяної при виконанні трудових обов`язків.

Вказав, що переданий позивачем йому для роботи автомобіль є службовим, проте Підприємство з ним ніякого договору про повну чи обмежену матеріальну відповідальність за пошкодження майна не укладало і такого договору не має.

Вважає безпідставними висновки суду про те, що шкода ним була завдана не при виконанні трудових обов`язків, оскільки автомобілем він керував поза робочий час без відповідного дозволу з боку роботодавця, а тому має нести повну матеріальну відповідальність. Вказав, що в нього не має чіткого визначеного робочого часу, а саме з 08 год. до 16-30 год., оскільки він із сімейним лікарем, який є завідувачем амбулаторії ОСОБА_2 , їздять як по викликах до пацієнтів у села, так і по інших службових справах у м.Новоград-Волинський та м.Житомир. Часто виїжджають і раніше 8-ї години, а приїжджають після 18 години і пізніше. Окрім того, на другий день, 03 серпня 2021 року, о 07-ій годині ранку він мав виїжджати із медсестрою з села Пищів до Новоград-Волинської центральної лікарні за сімейним лікарем, щоб отримати вакцину, а тому авто залишив вдома, щоб не йти рано за ним до гаражу. Так часто робив і раніше, коли потрібно було рано на наступний день їхати в далеку поїздку. Коли він повідомив завідуючого амбулаторії про те, що залишив автомобіль вдома, останній наказав йому перегнати авто у гараж лабораторії, однак переганяючи автомобіль, на повороті його занесло і він скоїв зіткнення із деревом.

Вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки дозвіл переганяти автомобіль було надано безпосереднім керівником - його роботодавцем.

На його думку, він має нести матеріальну відповідальність в межах середнього місячного заробітку, як передбачено трудовим законодавством. Він мав мінімальну заробітну плату в межах 6000 грн щомісячно, а тому не має можливості сплатити таку велику суму коштів за пошкодження автомобіля.

Представник КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради» ОСОБА_3., у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Зокрема зазначив, що відповідач - водій службового автомобіля медичного закладу, неодноразово без відома керівника залишав автомобіль вдома, а не в безпосередньому місці зберігання (гаражі на території амбулаторії). ОСОБА_1 його безпосереднім керівником лікарем ОСОБА_2 неодноразово оголошувались в усній формі попередження про те, що службовий автомобіль повинен знаходитись в гаражі лабораторії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом частин першої, другої та четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику.

У статті 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків.

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Таким чином, до працівника може бути пред`явлений позов підприємством, установою, організацією про відшкодування шкоди у повному розмірі у випадку, коли працівник завдав таку шкоду підприємству не при виконанні ним трудових обов`язків. Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду №264/2076/17 та №524/2050/19.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради» №53-ОС від 19 липня 2016 року ОСОБА_1 прийнято на посаду водія санітарного автомобіля ГАЗ 33021 НОМЕР_3 Піщівської АЗПСМ, 22.07.2016 р. (а.с.56).

Згідно наказу КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради» №4 від 03 січня 2017 року «Про відповідальних за службовий автомобіль спеціального призначення RENAULT DUSTER 1.6 УНІВЕРСАЛ-8; № НОМЕР_1 » ОСОБА_1 призначено відповідальним за зберігання, справний технічний стан, безпечну експлуатацію, безпеку руху службового автомобіля RENAULT DUSTER 1.6 УНІВЕРСАЛ-8; № НОМЕР_1 (а.с.57).

Автомобіль марки Рено Дастер, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7).

Відповідно до посадової інструкції водія автотранспортних засобів Піщівської АЗПСМ КНП «ЦПМСД Новоград-Волинського району», з якою ОСОБА_1 ознайомився 10.07.2020, забороняється використовувати автомобіль в особистих цілях, виїжджати з медичного закладу без дозволу адміністрації, самовільно змінювати графік виходу на роботу (а.с. 91-92).

Також судом встановлено, що постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2021 року у справі №285/4250/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що 02 серпня 2021 року о 18 год. 30 хв. по вул. Миру с. Піщів Новоград-Волинського району, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем RENAULT DUSTER, д.н. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням і скоїв наїзд на перешкоду у вигляді дерев`яного паркану та дерева, отримавши механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.90).

З експертного висновку №2700 автотоварознавчої експертизи від 12 серпня 2021 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження його в ДТП, яка мала місце 02.08.2021, становить 192811,84 грн (а.с.21-42).

КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради» 31 серпня 2021 року за №544 на адресу відповідача направлено Претензію, у якій останнього повідомлено, що внаслідок вчинення ДТП з його вини службовому автомобілю Підприємства завдано матеріального збитку в розмірі 192811,84 грн (а.с.5).

Також, з відповіді ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» від 05 листопада 2021 року №17-12/5735, наданої Підприємству вбачається, що згідно п.12.1. ПДР винуватцем у ДТП, яка сталася 02.08.2021 в с.Піщів Житомирської області по вул. Миру, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль RENAULT DUSTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано ОСОБА_1 (водій ТЗ не врахував безпечної швидкості руху, особливості вантажу, стан ТЗ). У зв`язку із цим, враховуючи ст.32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на даний час цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу не настала, а тому, у страхової компанії не виникає зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду.

Окрім того, судом першої інстанції у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які повідомили щодо часу вчинення ДТП. З наданих пояснень свідків судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача відбулась в проміжку часу з 17-30 год. до 18.00 год.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було надано суду достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження завдання відповідачем шкоди не при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки він керував автомобілем поза робочий час без відповідного дозволу з боку роботодавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, вирішуючи спір, суд правильно встановив характер правовідносин між сторонами та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив надані сторонами докази та надав їм належну оцінку.

Як вбачається із Правил внутрішнього трудового розпорядку КНП «ЦПМСД Чижівської сільської ради» від 01 липня 2020 року, на підприємстві початок роботи встановлено з 8 год. та кінець роботи о 16.30 год. (а.с.83 зворот), а тому доводи апеляційної скарги та посилання відповідача на те, що робочий день на підприємстві не має чіткого визначеного робочого часу спростовується вищевказаним.

Також є безпідставними посилання у апеляційній скарзі на те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки дані обставини спростовуються постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2021 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, у якій зазначено, що ДТП сталася о 18 год. 30 хв., тобто, поза межами робочого дня. Належних та допустимих доказів того, що керування автомобілем у поза робочий час здійснювалось з відповідного дозволу з боку керівника, ОСОБА_1 суду не надав.

Посилання відповідача на ту обставину, що повернути автомобіль з його будинку в гараж амбулаторії йому наказав завідуючий амбулаторії на правильність висновків суду не впливає, оскільки автомобіль після закінчення робочого дня, згідно положень посадової інструкції водія, мав перебувати на території медичного закладу, а не за місцем проживання відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач завдав шкоду не при виконанні ним трудових обов`язків, оскільки керував автомобілем поза робочий час без відповідного дозволу з боку роботодавця, а тому зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану майну позивача.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 06 квітня 2022 року.