Провадження №2/523/4155/22
У Х В А Л А

"14" вересня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Скороход К.І.,

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Попової О.А.,

відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Марціяш О.І.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, заявлену по цивільній справі №523/10056/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання здійснити перебудову або знесення об`єкту самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 01 вересня 2022 року відкрите провадження по цивільній справі №523/10056/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_3 про зобов`язання здійснити перебудову об`єкта самочинного будівництва. Цим позовом позивач ОСОБА_1 просить:

-зобов`язати ОСОБА_2 , який здійснює будівництво 1-2 поверхового будинку з мансардою та вбудованим гаражем індивідуального житлового будинку, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер: :69:010:0011, за адресою: АДРЕСА_1 , провести перебудову об`єкту самочинного будівництва у відповідності до вимог діючих в Україні нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам), у тому числі, вимог протипожежних норм і правил щодо протипожежної відстані між будівлями та даними Будівельного паспорта, виданого Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради в 2019 році);

-у разі якщо проведення такої перебудови є неможливим, зобов`язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Попова О.А. подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам виконувати будівельні роботи на земельній ділянці, площею 0,0495га, кадастровий номер: :69:010:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, заявник посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння є суміжним будинком до житлового будинку позивача ОСОБА_1 . На зазначеній земельній ділянці активно проводяться будівельні роботи по зведенню багатоповерхового житлового будинку. Позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 планує побудувати багатоповерховий будинок (п`ять поверхів), який в подальшому розділять на квартири. Однак, таке будівництво відбувається із порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та стандартів. За результатами перевірки будівництва, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ОМР було видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, в якому зазначено про те, що необхідно зупинити будівельні роботи з 18.02.2020 року до отримання документів, які надають право на виконання будівельних робіт, а також складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 та ч.4 ст. 96 КУпАП. Проте, до сьогоднішнього дня Відповідач не виконав приписів Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР та надалі продовжує будувати багатоквартирний будинок. Фундамент та стіни будинку побудовані на дуже близькій відстані від вже існуючих будинків та господарських споруд інших мешканців, що однозначно порушує їх права. Будівництво зазначено будинку здійснюється швидкими темпами, у зв`язку із чим відповідач у найближчому майбутньому зможе закінчити будівництво та переоформлення права власності на земельну ділянку та будинок на іншу особу. Накладення заборони на виконання будівельних робіт у повній мірі забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позову, та сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав позивача, якщо у ході розгляду справи по суті буде встановлено таке порушення.

Відповідно до ч.3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до ч.4 ст. 153 ЦПК України, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Вивчивши доводи заяви про забезпечення позову та додані до неї докази, керуючись ч.4 ст. 153 ЦПК України, суд прийшов до висновків про необхідність розгляду заяви у судовому засіданні з викликом сторін. Тому, розгляд заяви про забезпечення позову здійснювався судом у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 , з`явившись до судового засідання, підтримала подану до суду заяву про забезпечення позову, просила її задовольнити, додатково зазначила, що відповідач ОСОБА_2 не виконав припис Управління будівництва та архітектури, має намір на будівництво п`яти поверхового будинку, без дозвільних документів, що стало відомо позивачу від будівельників, які проводили будівельні роботи на його об`єкті, ці ж люди надали схему будівництва. Відповідач будує будинок без урахування специфіки ґрунту, внаслідок чого періодично вибиває світло в сусідських будинках.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Попова О.А., з`явившись у судове засідання, підтримала подану заяву про забезпечення позову, надала додаткові докази, в підтвердження обґрунтованості заяви. Додатково зазначила, що права позивача ОСОБА_1 є порушеними, відповідач проводить будівництво із порушенням будівельних норм, не виконав раніше прийнятий припис, продовжує будівництво, що підтверджується актом сусідів. Раніше ухвалена, в рамках іншої справи, ухвала про забезпечення позову, не виконана, в підтвердження чого надала відповідні докази.

Відповідач ОСОБА_2 , з`явившись до судового засідання, категорично заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову та заборони будівництва. Зазначав, що позивач грубо порушує його права, безпідставно створює йому перешкоди в будівництві будинку, говорить неправду. Відповідач планує побудувати двоповерховий будинок, вважає що він виконав припис Управління будівництва та архітектури, однак позивач порушує його права, говорить що ніколи не дозволить йому будівництво, бажає забрати його земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Марціяш О.І., з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, надав письмові заперечення та додаткові пояснення до заперечення. Зазначив, що права позивача ОСОБА_1 взагалі не порушені, оскільки ОСОБА_2 здійснював будівництво відповідно до будівельного паспорта, припис Управління будівництва та архітектури виконаний ОСОБА_2 у повному обсязі, крім того не застосування заходів забезпечення позову не унеможливить виконання рішення, оскільки наслідки щодо знесення будівництва, у разі задоволення позову, покладаються виключно на відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, хоча був повідомлений про розгляд справи шляхом надіслання листа на його офіційну електронну адресу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , забезпечив участь у судовому засіданні свого представника адвоката Попової О.А., яка підтримала заяву про забезпечення позову.

Судом здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису, на виконання вимог ч.1 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши учасників справи, вивчивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновків, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно будівництва відповідачем будинку, із можливим порушенням ДБН, відхиленням від будівельного паспорта, на земельній ділянці, площею 0,0495га, кадастровий номер: :69:010:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та із порушенням прав позивача. Існування спору знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.

Позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок, загальною площею 266,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , який межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 , на якій здійснюється будівництво. Позивач стверджує, що відповідач порушує її права, як суміжного землевласника, здійснюючи будівельні роботи із порушенням будівельних норм, всупереч: припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18.02.2020 року; припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 18.02.2020 року, без урахування характеристик ґрунту.

У судовому засідання знайшло своє підтвердження те, що з цього приводу позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталась із відповідними заявами до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. Зокрема, 01.11.2021 року відбулось засідання комісії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо розгляду звернення ОСОБА_1 про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з протоколу засідання комісії № 76 від 01.11.2021). За Висновком №441 комісії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 01.11.2021 року вирішено: рекомендувати провести позапланову перевірку, у зв`язку з її обґрунтованістю, на підставі звернення позивача ОСОБА_1 . Згідно наказу від 05.11.2021 № 01-13/466 ДАБК, наказано провести позапланову перевірку на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Згідно направлень від 05.11.2021 № 000850, від 03.12.2021 № 000974, від 16.02.2022 року було: визначено осіб для здійснення позапланової перевірки на Будівництві 1-2 поверхового з мансардою та вбудованим гаражем індивідуального житлового будинку зі знесенням усіх існуючих на земельній ділянці будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ; встановлено строки дії направлень. Згідно листа заступника начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 14.09.2022 року за №01-17/348 та доповідних записок, посадовою особою Управління здійснено неодноразові виїзди на місце в період з 05.11.2021 до 24.02.2022, однак замовник будівництва або його уповноважена особа були відсутні, таким чином потрапити на об`єкт будівництва не вдалося, що унеможливило проведення перевірки. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану.

Суд вважає за необхідне зазначити, що під - час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Зокрема, це стосується і питання порушеного права позивача. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір. Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20, які враховуються судом до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

У даному випадку, суд виходить із того, що обставини наявності/відсутності порушеного права позивача, наявності/відсутності підстав для проведення перебудови або знесення об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , будуть предметом дослідження судом під-час розгляду даної справи по суті, та не можуть бути предметом розгляду судом на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд також виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що у спорах з позовними вимогами немайнового характеру необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

При цьому, в таких немайнових спорах суд досліджує, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У даному випадку, суд вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії є ризики, що в подальшому відповідачем можуть вчинятись дії щодо зміни конфігурацій спірного об`єкта будівництва тощо. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та стандартів, та порушення прав позивача, внаслідок їх недотримання. У випадку невжиття заходів забезпечення позову, та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача, виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під-час розгляду справи по суті спірний об`єкт може змінити свою конфігурацію, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин, і ніяким чином не порушують прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав. Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача, у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідача таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані, і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізувати свої права стосовно проведення будівництва.

Така позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 року по справі №308/8567/20, які враховуються при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_2 та адвоката Марціяш А.М. про те, що відсутня реальна загроза невиконання рішення, тому що відповідач не здійснює будівництво, на думку суду не є спроможними, оскільки метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19.

Крім того, згідно наданого суду Акта жителів вулиці 2-й Студентський провулок, м.Одеси від 03.08.2022 року, з підписами сусідів, відповідач ОСОБА_2 здійснює будівництво на земельній ділянці, площею 0,0495га, кадастровий номер: :69:010:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до теперішнього часу.

Доводи адвоката Марціяш А.М. про те, що можливі ризики невиконання рішення суду покладають виключно на відповідача, у разі задоволення позову, а тому відсутні підстави для забезпечення позову, судом також не приймаються, оскільки можлива зміна конфігурації будівлі, за обставин продовження будівництва, та можливого задоволення позову про здійснення перебудови об`єкта, однозначно унеможливить виконання рішення суду.

Щодо наявності підстав для заборони будівництва, за обставин наявності подібної заборони, що застосована в рамках справи №523/8385/20, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно повідомлення приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. від 23.10.2021 № 6987, повернено виконавчий документ ухвалу №523/8385/20, виданий суддею Суворовського районного суду м. Одеси Аліною С.С. без виконання.

Крім того, суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову в рамках справи №523/8385/20, ніяким чином не може бути перешкодою для застосування заходів забезпечення позову в рамках даної справи, яка містить більш розширений та альтернативний перелік позовних вимог, у порівнянні із позовними вимогами заявленими по справі №523/8385/20.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вирішуючи питання щодо співмірності та адекватності зазначених заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, та висновки Верховного Суду у постанові від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19.

Суд вважає, що заявлений до застосування вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, є співмірним предмету позову, не порушує прав відповідача, оскільки лише встановлює тимчасову заборону для будівництва. До такого висновку суд дійшов із урахуванням правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19. Також, з матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову не вбачається, що застосуванням судом вищевказаних заходів забезпечення позову можуть бути порушені права та інтереси третіх осіб.

За викладених обставин, забезпечення позову у даній справі, в наведений спосіб, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах справи не міститься.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, заявлену по цивільній справі №523/10056/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання здійснити перебудову або знесення об`єкту самочинного будівництва задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам виконувати будівельні роботи з будівництва будинку на земельній ділянці, площею 0,0495га, кадастровий номер: :69:010:0011 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 19.09.2022.

Суддя: К.О. Далеко