Дата документу 21.09.2022 Справа № 331/4491/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/4491/19Головуючий у 1-й інстанції Солодовніков Р.С. Повний текст рішення складено 19.07.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/128/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕТ-ІНФОРМ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП-ІНФОРМ», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міська Рекламно-Інформаційна система», Товариство з обмеженою відповідальністю «Арктон», про виплату компенсації за порушення авторських прав

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь компенсацію за порушення виключного авторського права у розмірі 447000,00 грн. та судові витрати у загальному розмірі 29904,00 грн., а також конфіскувати контрафактний примірник твору, встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , що був виготовлений та розповсюджений з порушенням авторського права, а також конфіскувати усі кліше, матриці, форми, оригінали, матеріали, обладнання та інші предмети, за допомогою яких відтворювався вказаний контрафактний примірник твору; конфіскований контрафактний примірник твору знищити, та здійснити відчуження матеріалів і обладнання, що використовувалися для відтворення такого контрафактного примірнику, із перерахуванням виручених коштів до Державного бюджету України.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він є автором твору ужиткового мистецтва «Інформаційний рекламний стенд з контейнерами для сміття» (далі - твір) та отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права №75361, видане 14.12.2017 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України. 02 квітня 2019 року позивачем в мережі Інтернет виявлено факт використання контрафактних примірників твору шляхом їх протиправної публічної демонстрації, оприлюднення, відтворення та пропозиції використання. Вказані контрафактні примірники твору виставлені спільними діями відповідачів у місті Запоріжжі в багато численних місцях в якості засобів зовнішньої реклами. Позивач вважає, що при виставленні контрафактного твору за адресою: АДРЕСА_1 відповідачами порушено виключні авторські права та твір позивача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Жукову О.Є. (т.с. 1 а.с. 54). Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 55) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року позову заяву ОСОБА_1 у цій справі залишено без розгляду (т.с. 1 а.с. 255-257).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 грудня 2020 року (т.с. 2 а.с. 77-83, головуючий суддя (суддя-доповідач) Дашковська А.В., судді-члени колегії Гончар М.С., Кочеткова І.В.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя віл 28 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у цій справі задоволено частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 176-178) заяву представника позивача про відвід судді Жукової О.Є. у цій справі задоволено.

В автоматизованому порядку у цій справі визначено суддю Солодовнікова Р.С. (т.с. 2 а.с. 180).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 2 а.с. 181) вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у цій справі в якості третьої особи ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система».

Ухвалою суду першої інстанції залучено до участі у цій справі в якості третьої особи ТОВ «Арктон» (т.с. 2 а.с. 239).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року (т.с. 3 а.с. 84-86) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 91-93) просив рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 101).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 вересня 2021 року (т.с. 3 а.с. 116), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 117), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с.115) розгляд цієї справи був призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оганезова О.А. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т.с. 3 а.с. 148- 154).

Проте, розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 26 січня 2022 року, був відкладений за присутністю представників сторін: позивача адвоката Оганезова О.А. (т.с. 3 а.с. 158-163) в режимі відоконференції та всіх відповідачів ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «ЗЕТ-ІНФОРМ», ТОВ «ДП-ІНФОРМ», адвоката Фельського С.Л. (т.с. 2 а.с. 70 -72, т.с. 3 а.с. 162) у зв`язку із тим, що лише у даному судовому засіданні представникові всіх відповідачів були вручені копії апеляційних скарг для передачі двом із відповідачів, так як останні повернулись на адресу апеляційного суду без вручення (розписка т.с. 3 а.с. 163).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 27 квітня 2022 року, не відбувся та був відкладений через перебування судді-доповідача у відпустці (т.с. 3 а.с. 184). Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 31 серпня 2022 року об 17.20 годині, не відбувся та був відкладений у зв`язку із зміною часу роботи апеляційного суду в умовах воєнного стану в Україні на «до 16.00 години» (т.с. 3 а.с. 197), ухвалою апеляційного суду розгляд цієї справи було перепризначено на 21 вересня 2022 року об 09.30 годині, тобто в межах робочого часу (т.с. 3 а.с.208).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 248) розгляд цієї справи був призначений апеляційним судом в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оганезова О.А., який просив раніше про його участь в режимі відеоконференції у всіх судових засіданнях у цій справі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (т.с. 3 а.с. 171-173).

У дане судове засідання належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду цієї справи апеляційним судом, з додержанням вимог ЦПК України (т.с. 3 а.с. 198-241), у тому числі: - всі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, - треті особи в порядку ст. 128 ч. 8 ЦПК України (т.с. 3 а.с. 228-230, 232-235 конверти повернулись на адресу апеляційного суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній»), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника всіх відповідачів ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «ЗЕТ-ІНФОРМ», ТОВ «ДП-ІНФОРМ» адвоката Фельського С.Л. (т.с. 2 а.с. 70-72, т.с. 3 а.с. 162, т.с. 4 а.с. 7-8).

При цьому, також апеляційним судом встановлено, що діяльність всіх відповідачів та третіх осіб в порядку ст. 104 ч. 5 ЦК України станом на час перегляду цієї справи апеляційним судом не припинена (т.с. 3 а.с. 242-247 інформація отримана апеляційним судом в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України), належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та учасниками цієї справи апеляційному суду не надані.

Всі учасники цієї справи, що не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, окрім представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оганезова О.А.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Оганезов О.А. у своєму клопотанні (т.с. 4 а.с. 1-6) просив відкласти розгляд цієї справи на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, але не раніше 21.11.2022 року, оскільки в Харківській області, де він мешкає, проводяться активні бойові дії та він не може дістатись до місця знаходження суду та немає сталого зв`язку, необхідного для повноцінного проведення судового засідання в режимі відеоконференції за його участю.

У даному судовому засіданні секретарем судового засіданні підтверджено, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Оганезов О.А. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою своїх власних технічних засобів не з`явився.

Проте, апеляційним судом встановлено, що лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для відкладення розгляду цієї справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 212 ч. 5 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду… тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, за змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Апеляційний суд явку будь-яких учасників цієї справи не визнавав обов`язковою.

Також, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Встановлено, що апеляційне провадження у цій справі відкрито ще 21 вересня 2021 року (т.с. 3 а.с.116).

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду цієї справи відмовити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника всіх відповідачів ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «ЗЕТ-ІНФОРМ», ТОВ «ДП-ІНФОРМ» адвоката Фельського С.Л. (т.с. 2 а.с. 70-72, т.с. 3 а.с. 162, т.с. 4 а.с. 7-8).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника всіх відповідачів, який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що врегулювання спору сторонами у цій справі мировим шляхом є неможливим, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, правильно керувався ст. ст. 440, 435, 441, 445 ЦК України, ст. ст.15, 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», ст. ст. 2,4,5,19, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України.

Проте, разом із цим, суд першої інстанції при цьому помилково виходив з того, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем за його вищезазначеним позовом за всіма позовними вимогами у цій справі.

Оскільки, він - ОСОБА_1 , будучі автором твору ужиткового мистецтва «Інформаційний рекламний стенд з контейнерами для сміття», що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 , зареєстрований 14.12.2017 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (копія т.с. 1 а.с. 7, 117), 01 січня 2019 року уклав із ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система» ліцензійний договір про надання дозволу на використання твору безстроково (а.с.48-52).

Предметом укладеного 01 січня 2019 між ОСОБА_1 і ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система» договору є надання ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система» як ліцензіату виключної ліцензії, що дає право на використання на території України твору «Інформаційний рекламний стенд з контейнерами для сміття» від автора твору - ОСОБА_1 як ліцензіара, в порядку та на умовах визначених договором. Видача виключної ліцензії за цим договором виключає можливості використання позивачем твору у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі іншим особам ліцензій на використання твору у зазначеній сфері. За цим договором передаються права на використання твору такими способами: відтворення твору, переробка твору, розповсюдження твору, адаптація твору та інші його подібні зміни, публічна демонстрація та публічний показ твору, здавання твору у прокат чи у майновий комерційний найм, за що ліцензіат сплачує позивачу винагороду в сумі 29800 грн. за кожен місяць використання твору (розділи 1,2 Договору).

Відповідно до угоди про розірвання договору від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 (копія т.с. 3 а.с. 47), як ліцензіар, і ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система», як ліцензіат, дійшли згоди про розірвання ліцензійного договору з 30 квітня 2021 року, у зв`язку з чим всі права і обов`язки сторін за договором припинились.

Як випливає з позову, позивач зазначав про порушення авторських прав 02 квітня 2019 року безпосередньо фактом використання контрафактних примірників твору, в період дії договору від 01.01.2019 року, при цьому таке порушення викликане наступними способами використання авторського права як публічна демонстрація, оприлюднення, відтворення та пропозиції використання.

На переконання суду першої інстанції, протиправне використання твору, виключне авторське права на який передано автором іншій особі, завдає матеріальної шкоди саме цій особі, а не автору. Факт розірвання договору зазначених висновків суду першої інстанції не змінив, оскільки позивач вказує на порушення авторських прав саме в період, коли останнім передано за договором виключне право на використання спірного твору.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму від 04.06.2010 № 5 « Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», право на відшкодування збитків (майнової шкоди), або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсації залишається за особою, якій у зазначених випадках передані (відчужені) майнові права чи передані виключні права на використання твору. Автор має право вимагати відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення будь-якої моральної шкоди з відповідачів у цій справі не заявляв.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що при зверненні до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди у даному випадку автор твору є неналежним позивачем. Суд може робити висновок про неправомірність дії відповідачів і про порушення у зв`язку із цим прав лише за позовом належного позивача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення факту порушення авторського права і вирішення питання відшкодування шкоди чи компенсації витрат за позовом особи, яка не має права на звернення до суду і не є потерпілою у конкретних правовідносинах (є неналежним позивачем), апріорі не може призвести до захисту прав і не узгоджується із завданнями цивільного судочинства. Відсутність у позивача права на звернення до суду є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що порушення авторського права позивача є триваючим, та станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (13 липня 2021 року) вищезазначений договір про надання дозволу на використання авторського твору між від 01.01.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система» вже був розірваним з 30 квітня 2021 року (угода сторін, копія т.с. 3 а.с. 47).

Разом із тим, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає дану справу в межах позовних вимог (майнових) позивача, які були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі, та в яких позивач у цій справі просив стягнути лише компенсацію за порушення авторського права солідарно з трьох відповідачів і за період з 02.04.2019 року лише за 5 місяців у розмірі 447000,00 грн. (розрахунок: 29800,00 грн. *5 місяців*3 відповідача).

Крім того, апеляційним судом також встановлено, що передання права використання авторського твору автором ОСОБА_1 та ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна система» не позбавляє права автора ОСОБА_1 на захист своїх авторських прав у тому числі в інший спосіб, що він просив у своєму позові у цій справі, а саме: шляхом конфіскації контрафактного примірника твору, що був виготовлений та розповсюджений з порушенням авторського права, а також конфіскувати усі кліше, матриці, форми, оригінали, матеріали, обладнання та інші предмети, за допомогою яких відтворювався вказаний контрафактний примірник твору; конфіскований контрафактний примірник твору знищити, та здійснити відчуження матеріалів і обладнання, що використовувалися для відтворення такого контрафактного примірнику, із перерахуванням виручених коштів до Державного бюджету України.

Що узгоджується із змістом того самого п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2020 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», на який посилався суд першої інстанції та за змістом якого: «…Згідно зі ст. 14 Закону N 3792-XII (3792-12) особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам, вони охороняються безстроково. У зв`язку з наведеним судам слід ураховувати, що автор твору є належним позивачем за позовом про заборону дій щодо використання твору, що порушують його особисті немайнові права, незалежно від того, що майнові права передано (відчужено) (ст. 31 Закону N 3792-XII) (3792-12) чи передано право на використання твору іншій особі (ст. 32 Закону N 3792-XII) (3792-12), якщо ця особа не здійснює захист цього права (ст. 52 Закону N 3792-XII) (3792-12 ).

Також, в силу вимог ст. 4 ЦПК України: ч. 1: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осопорюваних прав; ч. 3: Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Однак, тоді належними відповідачами у цій справі могли би бути лише дві особи, які не є солідарними відповідачами між собою, а саме:

-ТОВ «ДП-ІНФОРМ», який є:

= замовником (проекту «Типовий рекламний стенд для розміщення та території об`єктів міської інфраструктури, договір № 01-1/1115 від 06.11.2015 року з виконавцем ТОВ «АРКТОН», копія т.с. 1 а.с. 78-88),

= та власником нестандартних рекламних конструкцій (49 штук у м. Запоріжжі) та якому 06.08.2020 року на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 27.07.2020 року № 288/4 видано дозволи на їх розміщення у м. Запоріжжя (лист Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 12.05.2021 року № 2431/01/01-07/3493, копія т.с. 3 а.с. 49-52), але серед яких наявний єдиний об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 ;

-та ФОП ОСОБА_3 , якому також надавались дозволи на розміщення зовнішньої реклами (лист Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 10.06.2019 року, копія а.с. 27) та який, як замовник, замовляв 20 шт. інформаційних стендів у виконавця ТОВ «ДП ІНФОРМ» (договір № 245/16 від 19.12.2016 року, копія т.с. 1 а.с. 89-90, т.с. 3 а.с. 6-7).

Оскільки, третій відповідач за позовом позивача - ТОВ «ЗЕТ - ІНФОРМ» не може бути належним у цій справі взагалі, так як воно лише надає послуги посередницького характеру між рекламодавцями (замовниками) та власником (розміщувачем) рекламних стендів, яким є інший суб`єкт господарювання ТОВ «ДП-ІНФОРМ» (лист Мінекономрозвитку України, копія т.с. 1 а.с. 25-26). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Однак, при цьому апеляційним судом не встановлено, що саме будь-яка нестандартна рекламна конструкція, що належить ТОВ «ДП-ІНФОРМ» чи виготовлялась останнім для ФОП ОСОБА_3 , взагалі була предметом експертного дослідження експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса - ОСОБА_4 від 22.05.2019 року на особисте замовлення ОСОБА_1 , хоча останнє узгоджується з вимогами ст. 102 ч. 3 ЦПК України.

Оскільки, експерту надавались лише замовником ОСОБА_1 і лише фотографічні дані іншого об`єкту, який лише на думку позивача належить ТОВ «ДП-ІНФОРМ», та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і саме лише відносно цього об`єкту з фотографії без виїзду на місце експертом та без огляду останнього в натурі надано висновок (т.с. 1 а.с. 40), за змістом якого: 1. Сторонній об`єкт містить у собі ознаки зразкового, оригінального об`єкта, а саме твору ужиткового мистецтва « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконаного за свідоцтвом України про констатацію авторського права на твір № НОМЕР_1 (автор ОСОБА_1 ); 2. Сторонній об`єкт не є переробкою Зразкового об`єкта; 3. При створенні стороннього об`єкта мало місце відтворення (без дозволу автора) зразкового, оригінального об`єкта, а саме твору ужиткового мистецтва « ІНФОРМАЦІЯ_1 », виконаного за свідоцтвом України про констатацію авторського права на твір № НОМЕР_1 (автор ОСОБА_1 ).

Проте, належність якого відповідачі ТОВ «ДП-ІНФОРМ» (заперечення т.с. 1 а.с. 193-204, 211-222) та ФОП ОСОБА_3 не визнають у цій справі та стороною позивача останнє належними, допустимими доказами у цій справі не спростовано.

При вищевикладених обставинах, позивачем у цій справі не доведено належними, допустимими доказами той факт, що з боку всіх відповідачів у цій справі у будь-якій спосіб порушено його авторське право, підтверджене вищезазначеним свідоцтвом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Звідси, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Також, в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, позивач не має права в порядку ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій., у тому числі у вигляді .

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлений у подальшому окремо від цієї справи звертатись до суду із позовом до будь-яких осіб, які в будь-якій спосіб дійсно порушують його авторське право, захищене вищезазначеним свідоцтвом.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.09.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.