Справа № 752/2039/22
Провадження № 2-о/752/158/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Післяр Д.А.,

представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Зайцева І.Ю.

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Прилепи Р.А.

розглянувши в місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису,

встановив:

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про продовження обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ..

В обгрунтування заявлених вимог заявниця вказала, що з ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі, проте через фізичне та психологічне насилля з його сторони була змушена розлучитися з ним. Його спалахи гніву та перепади настрою були неконтрольовані, так як викликані психічними розладами. Внаслідок того, що ОСОБА_2 відмовлявся лікуватися та приймати необхідні препарати, його стан погіршувався, що становило загрозу для її життя та їхньої дочки ОСОБА_3 .. Внаслідок агресивної поведінки ОСОБА_2 не мала де проживати, оскільки ОСОБА_2 з 03.03.2019 року не пускав її до належної їй на праві приватної власності квартири. Для захисту своїх прав вона вимушена була звернутися до суду про видачу обмежувального припису, вселення її до квартири та виселення ОСОБА_2

03.11.2021 року постановою Верховного Суду видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , заборонивши йому перебувати в її місці проживання - у квартирі АДРЕСА_1 , протягом трьох місяців. Паралельно Верховним Судом розглядалась касаційна скарга у справі щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення та вселення в якій 12.01.2022 року прийнято постанову про скасування постанови Київського апеляційного суду від 16.03.2021 року в частині виселення ОСОБА_2 , а справу в цій же частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Стверджувала, що на час звернення до суду існує необхідність у винесенні рішення апеляційним судом в частині виселення ОСОБА_2 продовжити обмежувальний припис, оскільки ситуація щодо застосування насильства з його сторони не змінилася.

Також стверджувала, що виконувати рішення суду ОСОБА_2 не збирався, до квартири вона вселилася випадково, після її вселення було відключено постачання тепла до квартири, а кран включення/виключення теплопостачання було вимкнено та опломбовано.

З моменту їх вселення з дочкою до квартири АДРЕСА_1 , а саме з 28.11.2021 року перші два тижні ОСОБА_4 сидів у машині навпроти вікон та входу в під`їзд, у подальшому він продовжив слідкувати за ними та вже не постійно через що вони з дочкою бояться вийти з квартири. Коли дочка виходить на балкон ОСОБА_2 задає їй провокаційні питання, що підвищує її тривожність та погіршує її психічний стан. Послалася на те, що відносно ОСОБА_2 зареєстровано ряд кримінальних проваджень. ОСОБА_2 є небезпечним, непередбачуваним та періодично гіпоагресивний з синдромом озлобленості. Підтвердженням психічного стану ОСОБА_2 є результати його обстеження та лікування, яке він проходив у 2016 - 2018 роках.

Неправомірні дії з боку ОСОБА_2 завдають їй моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я та здоров`я їхньої спільної дочки, приниженні її честі та гідності) а також фізичних страждань, котрі викликають в неї побоювання за свою безпеку та безпеку їхньої спільної дитини, від чого вона особисто не може себе захистити, разом зі своєю дочкою вимушена переховуватись тому, що ОСОБА_2 перешкоджає здійсненню права користування квартирою. Аби уникнути повторних випадків домашнього насильства щодо неї та дочки, вважає, що до ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї та їхньої спільної дочки.

Просила продовжити обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , заборонивши йому перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 строком на шість місяців.

Провадження у справі було відкрито 01 лютого 2022 року.

У судовому засіданні, представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Зайцев І.Ю. заявлені вимоги підтримав. Стверджував про наявність підстав для продовження обмежувального припису, оскільки ОСОБА_2 продовжує чинити психологічне та фізичне насильство по відношенню до заявниці та їх спільної дочки. Визнав, що з кінця лютого місяця цього ж року ОСОБА_1 разом із дочкою перебувають за межами України та мають намір повернутися, однак не можуть цього зробити через присутність у квартирі ОСОБА_2 .. Крім того, представник заявниці визнав відсутність фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_1 та їх спільної дочки з моменту видачі обмежувального припису, а також наявність спору між заявницею та заінтересованою особою щодо квартири АДРЕСА_1 , котрі перебувають у провадженні суду.

Заінтересована особа ОСОБА_2 підтвердив, що деякий час після видачі обмежувального припису, щодо заборони йому перебувати у квартирі АДРЕСА_1 він через відсутність іншого місця для проживання ночував в автомобілі, що стояв у дворі будинку, а згодом один із мешканців будинку дозволив йому проживати у нього. Відповідно ніякого переслідування заявниці та їх спільної дочки не чинив. Просив відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису, стверджував що ця заява викликана наявністю між ними спору щодо майна, в тому числі і квартири, в якій наразі заявниця не проживає.

Заслухавши у судовому засіданні представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Зайцева І.Ю., заінтересовану особу ОСОБА_2 , а також його представника - адвоката Прилепу Р.А., дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов до висновку що вимоги ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 з забороною останньому перебувати у квартирі АДРЕСА_1 строком на шість місяців не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Судом встановлено, що учасники справи, а саме заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року до 30 травня 2019 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 , 1995 року народження.

Місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 .

03 листопада 2021 року Верховним Судом за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року, прийняв постанову якою: касаційну скаргу задовольнив частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису скасувава, ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення заяви. Видав обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , поклавши на нього на строк три місяці такі обов`язки: - заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 . (а.с.9-16).

Правилами статті 350-7 ЦПК України встановлено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Звертаючись до суду з заявою про продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 у спосіб заборони останньому перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 , продовження обмежувального припису обгрунтувала необхідністю уникнути повторних випадків домашнього насильства щодо неї та дочки, а також у зв`язку з необхідністю ухвалення рішення Київським апеляційним судом у частині виселення ОСОБА_2 , оскільки ситуація щодо застосування насильства з його сторони не змінилась.

Як видно зі змісту постанови Верховного Суду від 03 листопада 2021 року, якою видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 з покладенням на нього на строк три місяці обов`язку з забороною ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 підставою для видачі обмежувального припису стали висновки колегії суддів, про наявність тривалого конфлікту між сторонами, небажання його врегулювання, неодноразове застосування економічного насильства та вірогідність його продовження. Тимчасове обмеження права власності або користування кривдника житловим приміщенням з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Під час вирішення питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи-кривдника, враховуючи, що ці заходи пов`язані з протиправною поведінкою останнього.

14 вересня 2022 року Київський апеляційний суд розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року, за результатами апеляційного розгляду рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року залишено без змін.(а.с.65-68).

Як видно зі змісту зазначеної вище постанови Київського апеляційного суду від 14.09.2022 року, обгрунтовуючи позовну вимогу про виселення відповідача, позивач зазначила, що проживання з відповідачем є небезпечним для її життя, що відповідач застосовував до неї насильницькі дії у вигляді погроз, образ, побоїв, знищення речей. Постановою Верховного Суду від 12.01.2022 року постанову Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду. Верховним Судом дано вказівку оцінити достовірність тверджень позивача і ризик вчинення насильства у майбутньому, якщо сторони залишаться проживати під одним дахом. Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не вбачає підстав для виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири.

Згідно відповіді Головного Управління Національної поліції України від 01 липня 2022 року, згідно даних ІП НПУ громадянин ОСОБА_2 не перебуває на обліку Голосіївського УП ГУНП у м. Києві як кривдник.

Кримінальні провадження відносно ОСОБА_2 закриті.

Відповідно до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів КНП «Психоневрологічний диспансер №2» від 30 серпня 2021 року, у ОСОБА_2 психіатричних протипоказань для допуску до державної таємниці не виявлено.

Постановою слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19 лютого 2020 року закрито кримінальне провадження №0000863.

Враховуючи викладене, колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виселення відповідача зі спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач позбавлена можливості проживати з відповідачем в одній квартирі через його неправомірні дії, колегія суддів оцінює критично, оскільки в ході розгляду вказані обставини не знайшли свого підтвердження.

Отже судом встановлено, що на час вирішення по суті заяви ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , зазначена заявницею підстава вирішення судом апеляційної інстанції заявленого нею спору про виселення ОСОБА_2 відсутня.

Крім того, судом апеляційної інстанції, під час вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 було виконано вказівку Верховного Суду щодо оцінки достовірності тверджень ОСОБА_1 і ризик вчинення насильства у майбутньому, якщо сторони залишаться проживати під одним дахом за результатами чого колегія суддів зробила висновок про відсутність підстав для виселення ОСОБА_2 зі спірної квартири.

Зазначені ОСОБА_6 підстави для продовження видачі обмежувального припису щодо заборони ОСОБА_2 перебувати у квартирі АДРЕСА_1 - невиконання ОСОБА_2 обмежувального припису з приводу чого вона 01.11.2021 року викликала поліцію; перекриття постачання тепла до зазначеної квартири, що мало місце 10.12.2021 року; перебування ОСОБА_2 в автомобілі перед вікнами цієї ж квартири не можуть бути прийняті судом до уваги.

Як встановлено судом, обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 було видано Верховним Судом 03.11.2021 року, відповідно станом на 01.11.2021 року в останнього не було підстав виконувати обмеження, що були встановлені йому тільки 03.11.2021 року.

Щодо перекриття ОСОБА_2 постачання тепла до квартири АДРЕСА_1 10.12.2021 року, то ці твердження ОСОБА_1 спростовані актом про відключення квартири АДРЕСА_3 від загально будинкової системи опалення складеного виконавцем Шевченком за даними якого судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 відключена від внутрішньо будинкової системи опалення у зв`язку з непрацюючим лічильником обліку теплової енергії. Крани опломбовані пломбою №4047607, дата відключення 24 жовтня 2021 року, що було вчинено представниками ОСББ «Затишна оселя 17/31А».(а.с.26).

Твердження заявниці ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 перебуваючи в автомобілі напроти вікон квартири та під`їзду квартири АДРЕСА_1 та слідкує за ними, чим перешкоджає їм вийти з квартири, то сама заявниця стверджувала, що такі дії останній вчиняв з 28.11.2021 року перші два тижні, а та обставина, що ОСОБА_2 продовжував слідкувати за ними не підтверджена будь-якими доказами.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України: обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Наразі, приймаючи до уваги, що зазначені ОСОБА_7 підстави для продовження обмежувального припису, а саме вирішення в установленому законом порядку спору між нею та заінтересованою особою ОСОБА_4 щодо його виселення з квартири АДРЕСА_1 , а також відсутність підстав для висновку, що ОСОБА_2 продовжував щодо заявниці економічне та психологічне насильство, суд приходить до висновку, що за результатами судового розгляду достовірно встановлено, що між учасниками справи, а саме заявником та заінтересованою особою є конфлікт майнового характеру, який в частині виселення ОСОБА_2 з зазначеної квартири знайшов своє вирішення.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для продовження обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , виданого постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.141, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

вирішив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису, стосовно ОСОБА_2 , виданого постановою Верховного Суду від 03 листопада 2011 року, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк