Провадження №2/523/4302/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2022 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, а також за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками позивача є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Шлюб між батьками було зареєстровано 01 лютого 1975 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, та після нього відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 .

Вищевказана квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №97-787, який був укладений 21 жовтня 1997р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., корисною площею 47,9 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м.. Вищевказаний договір був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь».

Право власності на квартиру було зареєстровано «ОМБТІ та РОН» 24.10.1997р.

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_1 , а також його мати ОСОБА_6 .

Однак оформити спадщину він не має можливості, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був укладений нотаріально.

19 вересня 2022 року в суд надійшов позов від третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від "22" вересня 2022 року прийнято до розгляду позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_6 стало відомо, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 523/10922/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 .

Враховуючи, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 має самостійні вимоги щодо предмету спору наступного змісту.

Так, ОСОБА_6 01.02.1975 року одружилась з ОСОБА_7 , актовий запис № 238, зареєстрований у Палаці урочистий подій м. Одеси.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_1 .

Під час шлюбу, придбали квартиру АДРЕСА_1 .

Так згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №97-787, який був укладений 21 жовтня 1997р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., корисною площею 47,9 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м . Вищевказаний договір був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь». Право власності на квартиру було зареєстровано «ОМБТІ та РОН» 24.10.1997р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_8 помер, та після нього відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_6 , а також її син ОСОБА_1 .

ОСОБА_6 звернулась із заявою про відкриття спадщини до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса. Однак постановою від 23.07.2020р. державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був укладений нотаріально. Однак на час укладення договору було чинними норми законодавства, які передбачали, що угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі 4.4 ст. 15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Отже, оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 належить право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Таким чином, після померлого ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної конторі, але її син ОСОБА_1 фактично не прийняв спадщину, оскільки заяви про прийняття спадщини не подавав, із померлим спадкодавцем спільно не проживав.

В той же час, він фактично також претендує на спадщину, але ОСОБА_6 вважає, що саме вона маю право на спадкове майно, враховуючи приписи ст. 1268 ЦК України.

В судове засідання позивач не з`явився, згідно поданого клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 просили справу розглянути у їх відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались через оголошення на сайті суду.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками позивача є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_6 01.02.1975 року одружилась з ОСОБА_7 , актовий запис № 238, зареєстрований у Палаці урочистий подій м. Одеси.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько ОСОБА_7 помер, та після нього відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 .

Вищевказана квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №97-787, який був укладений 21 жовтня 1997р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв м., корисною площею 47,9 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м.. Вищевказаний договір був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь».

Право власності на квартиру було зареєстровано «ОМБТІ та РОН» 24.10.1997р..

Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто діючого на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №97-787, який був укладений 21 жовтня 1997р., відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., корисною площею 47,9 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м.. Вищевказаний договір був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь».

Квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу, тобто 21.10.1997р.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПшС України майно, нажити подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 1 ст. 28 КПшС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також за ОСОБА_6 необхідно визнати право власності на 1/2 частку вищевказаної квартири.

Отже після померлого ОСОБА_7 залишилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_1 , а також його мати ОСОБА_6 .

З матеріалів спадкової справи убачається, що ОСОБА_6 своєчасно звернулась із заявою про відкриття спадщини до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса. Однак постановою від 23.07.2020р. державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був укладений нотаріально.

ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини не звертався, спільно із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, а отже не вважається таким, що прийняв спадщину.

Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, суд вважає, що за ОСОБА_6 необхідно визнати право власності у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7 на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,12,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.209, 220,650,657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

2. Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №97-787, який був укладений 21 жовтня 1997р., відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., корисною площею 47,9 кв.м., жилою площею 29,2 кв.м.. Вищевказаний договір був посвідчений Одеською універсальною біржею «Вітязь».

3. Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення частки у спільній частковій власності, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

4. Визначити, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

5. Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., яка складається: 1- коридор, площею 7,7 кв.м., 2- вбудована шафа, площею 0,4 кв.м., 3- санвузол, площею 2,6 кв.м., 4 туалет, площею 1,1 кв.м., 5- кухня, площею 6,9 кв.м., 6- житлова кімната, площею 11,8 кв.м., 7- житлова кімната, площею 17,4 кв.м., та балкону 0.9 кв.м., як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

6. Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м., яка складається: 1- коридор, площею 7,7 кв.м., 2- вбудована шафа, площею 0,4 кв.м., З- санвузол, площею 2,6 кв.м., 4 туалет, площею 1,1 кв.м., 5- кухня, площею 6,9 кв.м., 6- житлова кімната, площею 11,8 кв.м., 7- житлова кімната, площею 17,4 кв.м., та балкону 0,9 кв.м. у порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя:

Складено та підписано 27.09.2022