Справа №707/2131/22
Провадження №2-о/707/43/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії

1.1. Представник ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Черкаській області, посилаючись на наступне.

Батько заявниці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Дівиця, Семилуцького району, Воронезької області Російської Федерації, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Україна, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода. Починаючи з 19.08.1983 року до 11.08.2017 року ОСОБА_3 проживав по місцю реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . 17.12.1998 року ОСОБА_3 отримав ідентифікаційний податковий номер, мав паспорт громадянина україни серії НОМЕР_1 , що виданий 23.11.2000 року Придніпровським РВ УМВС України в м. Черкаси. З 2017 року до моменту смерті ОСОБА_3 проживав в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, так як потребував постійного догляду в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я. За весь період проживання в м. Черкаси та в с. Червона Слобода батько заявниці проживав безвиїзно, працював на постійному місці роботи, згодом перебував на пенсії.

Встановлення факту постійного проживання на території України її батька ОСОБА_3 , необхідно заявниці для можливості реалізувати належні їй як фізичній особі права на набуття громадянства України.

Враховуючи викладене, заявниця звернулася з даною заявою до суду та просить встановити факт постійного проживання постійного проживання її батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», а саме 13 листопада 1991 року.

1.2. Представник заінтересованої особи надав до суду письмові пояснення, в яких повідомив, що встановлення факту проживання батька заявниці на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991 не матиме правового значення для виникнення у заявниці права на набуття громадянства України.

1.3. В судовому засіданні заявниця під час допиту за правилами допиту свідків пояснила, що її батько щонайменше з 19.08.1983 по 11.08.2017 проживав у АДРЕСА_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_4 . Вона декілька разів на рік приїжджала до них в гості. Її батько помер у 2021 році, а мати померла два місяці тому. Вона бажає отримати громадянство України, так як її батько постійно жив тут до 1991 року і в наступні часи.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви з підстав, які викладені у письмових поясненнях. Зокрема вказала, що заявниця просить встановити факт проживання «станом на» 24.08.1991 або «станом на» 13.11.1991, в той час як юридичне значення для неї має факт встановлення проживання батька «до» відповідних дат згідно з формулюванням, наведеним у ч. 1 ст. 8 спеціального Закону.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.12.1957, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в республіці РСФСР, про що зроблено відповідний запис № 1077. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 13.10.2021 виконавчим комітетом Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Згідно копії посвідки № НОМЕР_4 , виданої 15.09.2021 органом №7101, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в Російській Федерації, та є громадянкою Росії.

2.2. Згідно відповіді на запит Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради № 6455-2 від 04.08.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 19.08.1983 по 11.08.2017.

Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2017 вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 15.07.1994 по 28.08.2017 належали по 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Черкаського відділу Управління ДМС України в Черкаській області ОСОБА_1 повідомлено, що при наявності рішення суду, у якому буде встановлено факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року її батька, вона може звернутися до Черкаського відділу УДМС у Черкаській області, за місцем проживання та подати заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно з ч. 7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

3.2. Згідно з ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

3.3. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі - Порядок) встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; тощо.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_6 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Враховуючи сукупність вищевикладених показань заявниці, яка була допитана за правилами допиту свідків, та письмових доказів, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно постійно проживав на території України до 24.08.1991, а також продовжував постійно проживати на території України після настання цієї дати. Місцем його постійного проживання в період з 19.08.1983 по 11.08.2017 була наступна адреса: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що представник заявниці у заяві про встановлення юридичного факту дійсно просив встановити факт проживання батька заявниці на території України «станом на» 24.08.1991 та «на момент» 13.11.1991. Суд погоджується з тим, що в встановлення факту проживання батька заявниці на території України на момент 13.11.1991 не має правового значення для набуття заявницею права на отримання громадянства України згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», а тому у задоволенні вимог в цій частині має бути відмовлено.

Разом з тим, суд враховує, що встановлення юридичного факту проживання батька заявниці на території України до 24.08.1991 породжує для заявниці юридичні наслідки, адже заявниця в такому випадку отримує можливість реалізувати своє право на набуття громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України». При цьому, помилка у формулюванні заявлених вимог («станом на 24.08.1991» замість «до 24.08.1991») може бути виправлена судом самостійно та не призведе до виходу за межі заявлених вимог, а лише сприятиме захисту невизнаного права заявниці без надмірного формалізму. В судовому засіданні заявниця підтвердила, що бажає отримати громадянство України саме на підставі факту проживання її батька на території України.

4.2. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявницею у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними та достатніми доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку із чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України її батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає частковому задоволенню з вищенаведених підстав.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд вважає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 316, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року.

Відмовити у задоволенні іншої частини заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. Б. Баронін