Справа № 462/7221/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Іванюк І.Д.

секретар с/з Тягло Л.В.

за участю:

відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, -

в с т а н о в и в:

Позивач ЛКП «Залізничнетеплоенерго» 01.10.2021 року звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідачів на його користь 5955,85 грн. заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2018 року по 31.12.2020 року та сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що порядок надання та споживання житлово-комунальних послуг, порядок укладення, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг до 01 травня 2019 року встановлюється Законом України «Про житлово комунальні послуги» від 24.04.2004 року. Згідно із вказаним Законом та відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2., 2.2.1 Статуту підприємства, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії споживачам. Тарифи з опалення та гарячого водопостачання для населення встановлюються постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та публікуються в офіційних засобах масової інформації. Позивач, як виробник і виконавець, надає послуги з постачання теплової енергії відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок відповідачів обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використаної теплової енергії. Факт надання теплоносія до будинку підтверджується актами, що додаються до позовної заяви. Відповідачам за теплову енергію в гарячій воді за період 01.01.2018 по 31.12.2020 нараховано 5955,85. З огляду на те, що відповідачі не виконують свого обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії в гарячій воді, внаслідок чого виникла заборгованість, порушується кореспондуючий цьому обов`язку право позивача на отримання коштів за надані послуги, а тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 31.01.2022 року суд постановив перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін.

На вказану позовну заяву 17.08.2022 року представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з причин, що позивачем не долучено примірнику Договору, на який посилається позивач, як на підставу пред`явлення вимоги про стягнення грошових коштів. У відзиві зазначає, що квартира відповідачів повністю відключена від мережі теплопостачання, а тому зважаючи на те, що квартира АДРЕСА_2 відключена від мережі центрального опалення в установленому законом порядку, співвласники цієї квартири не отримують від позивача послуг центрального опалення, підігріву води та відповідно не повинні за такі послуги сплачувати кошти. Представник відповідачів у своєму відзиву посилається на те, що відповідно до листа голови Залізничної районної адміністрації від 24.03.2016 року, мешканці житлового будинку по АДРЕСА_3 відмовилися від нагрівальних приладів на сходових клітках.

04.10.2022 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що у житловому будинку АДРЕСА_3 встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії. Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання ( у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання ( за наявності циркуляції). Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. «Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства». Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. Керуючись, п. 2.1.3 вказаного Наказу, «Якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування, але передбачено теплолічильники в кожного споживача та загально будинковий облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування з урахуванням втрат розподільчими внутрішньо будинковими трубопроводами опалення визначаються як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всій інших приміщень». З огляду на це, вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві, додатково повідомили, що у під`їзді будинку на АДРЕСА_3 відсутні вхідні двері та вікна, внаслідок чого надання теплової енергії у місяця загального користування є неефективним. Окрім того, просили застосувати до вимог позивача наслідки спливу позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

У відповідності до приписів ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Крім цього, положеннями Закону передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг, а згідно із ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону;

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 64, 67, 68 ЖК України та п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", Постанови КМУ від 21 липня 2005р. №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення"(чинної на момент звернення позивача до суду) , плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до п. 28 вказаної Постанови споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

П. 24 Правил № 830 визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Відтак, у даному випадку, ЛКП «Залізничнетеплоенерго», є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, є юридичною особою, згідно із його статуту, має на меті отримання прибутку, а серед видів його діяльності, зазначених у статуті є виробництво, транспортування і реалізація теплової енергії опалення і гарячого водопостачання житлового фонду /а.с.10-11/.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані і проживають відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 407 від 08.01.2021 року /а.с.15/.

Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату послуг з центрального опалення вбачається, що в будинку наявний лічильник опалювання та опалювальна площа квартири по АДРЕСА_1 становить 72,7 кв. м., кількість мешканців 4 /а.с.16/.

Факт надання послуги центрального теплопостачання до будинку по АДРЕСА_3 та, в тому числі, централізованого опалення місць загального користування, підтверджується актами від 23.04.2019, 27.03.2019, 28.02.2019, 29.01.2019, 29.11.2018, 31.10.2018, 23.04.2018, 28.03.2018, 27.02.2018, 31.01.2018, 27.11.2019, 27.12.2019, 29.01.2020, 28.02.2020, 30.03.2020, 29.04.2020, 29.10.2020, 28.12.2020 /а.с. 17-34/. Доказів протилежного відповідачами не надано.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи відомостей про нарахування та оплату послуг за центральне опалення (а.с. 16), відповідачі, отримавши послуги з централізованого опалення місць загального користування, від виконання обов`язку по оплаті наданих послуг ухилилися, чим допустили утворення заборгованості за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 року, загальна сума якої становить 5955,85 грн.

Що стосується відсутності укладеного договору між позивачем та відповідачем, про що вказує відповідач у відзиві, як на підставу для відмови у задоволенні позову, то слід звернути увагу на висновки Верховного Суду у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Зокрема, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, а також у пунктах 76-79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/89/17 (провадження № 14- 448цс19).

З приводу клопотання відповідачів про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 257 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Наведене узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачі допустили заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення місць загального користування за період з січня 2018 по грудень 2020 на суму 5955,85 грн. Однак, оскільки позивач звернувся до суду 01.10.2021 року, у зв`язку із чим сплила позовна давність щодо частини вимог до жовтня 2018 року (3 роки до часу звернення), поважних причин пропущення позовної давності не навів, перебіг позовної давності не переривався /а.с.16/, водночас стороною відповідача у спорі зроблено заяву про застосування позовної давності, то суд дійшов висновку про необхідність застосування такої.

Із врахуванням наведеного позов слід задовольнити частково, зокрема стягнути із відповідачів солідарно борг у розмірі 4746 грн. 75 коп. (за період жовтень 2018 грудень 2020 року), а в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням наведеного, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1809,17 грн. ( із розрахунку 4746,75х2270,00 грн : 5955,85) в рівних частинах, що становитиме по 452,29 грн. судового збору з кожного.

Керуючись ст. 67 ЖК України, ст. ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 274, 275, 279, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» 4746 грн. (чотири тисячі сімсот сорок шість) грн. 75 коп. заборгованості за надані послуги з теплопостачання та в річних частках судовий збір у розмірі 1809,17 грн. (по 452,29 грн. судового збору із кожного).

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники процесу:

Позивач: Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» //, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри, 4а.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНКОПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 07 жовтня 2022 року.

Суддя: Іванюк І.Д.