Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4807/22
Провадження № 2-з/553/82/2022
У Х В А Л А

Іменем України

14.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Ткачука Ю.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі № 553/4807/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м.Полтави знаходиться цивільна справа 553/4807/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя.

13.10.2022 року представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що 05.09.2003 року між заявником та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у подружжя народився син. 21.09.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 4470, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., відповідно до якого ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1 . 06.10.2004 року до реєстру прав власності на нерухоме майно був внесений запис, який підтверджує факт реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_3 22.07.2022 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції шлюб між заявником та ОСОБА_3 розірвано. Після розірвання шлюбу заявник з сином продовжили проживати у зазначеній квартирі. На даний час, у зв`язку з тим, що з початку вересня 2022 року ОСОБА_3 почав погрожувати заявнику тим, що він продасть квартиру, набуту ними спільно у шлюбі, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя. Враховуючи те, що існує реальна загроза того, що відповідач без згоди позивача продасть спірну квартиру, що значно ускладнить виконання судового рішення, представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви про забезпечення позову за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 05.09.2003 року по 22.07.2008 року перебували у шлюбі. 21.09.2004 року ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що придбана за час шлюбу квартира є спільною з відповідачем власністю відповідно до ст.60 СК України.

Наявність фактичних обставин підтверджується доданими до позовної заяви доказами.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_3 не визнає права спільної сумісної власності на квартиру, про що свідчить звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи, що відповідач вказаний власником майна (квартири), яке позивач вважає об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає слушними доводи представника позивача про існування у випадку невжиття заходів забезпечення позову ризику можливого відчуження квартири на користь інших осіб до остаточного вирішення спору по суті.

Вказана обставина, на думку суду, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Наслідком такої дії як арешт є накладення заборони на право розпоряджатися майном. Це тимчасовий захід, який триває до визначення подальшої долі відповідного майна. Відтак, накладення арешту, як спосіб забезпечення, не порушує права власності нинішнього власника спірного майна.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки носить тимчасовий характер і зберігає свою дію до вирішення судом спору по суті.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Враховуючи характер спірних правовідносин, наявність між сторонами спору та беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав або інтересів позивача, а тому заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити.

Керучись ст.149, 151, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах заявника ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі № 553/4807/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 7484030, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу судуякщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. А. Ткачук