КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Бондаренко Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 204 765,42 грн, що включає в себе матеріальну шкоду у розмірі 32 242,27 грн та шкоду, завдану здоров`ю (моральна шкода) у розмірі 150 000,00 грн, 3% річних у розмірі 2 291,76 грн, індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань у розмірі 20 231,39 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30.04.2017, приблизно о 07:30 год. водій ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух за межами населеного пункту по об`їзній дорозі м. Новомосковськ з боку м. Дніпро в напрямку м. Харків, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, своєчасно не виявив автомобіль «GeelyFЕ-1», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, який рухався по своїй смузі для руху в напрямку м. Дніпро, де в подальшому виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «GeelyFЕ-1», внаслідок чого в районі 12 км + 900 м об`їзної дороги м. Новомосковськ, допустив з ним зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 10.1., 10.3., 12.3 ПДР України. В результаті ДТП пасажири автомобіля «GeelyFЕ-1» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 загинули, ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено, присуджено стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в сумі 32 242, 27 грн та моральну шкоду в сумі 150 000, 00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» поліс серія АК № 2418353. З метою отримання відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, позивач звернувся до відповідача, надавши йому копію вироку, однак відповідач йому відмовив, посилаючись на те, що шкоду необхідно стягувати з винуватця ДТП.

У зв`язку з тим, що винуватець ДТП застрахував свою цивільно-правова відповідальність у відповідача, страхова компанія зобов`язана сплатити страхові виплати потерпілому у межах сум, що вказані у страховому полісі (а.с. 1-3).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2020 позов ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування залишено без задоволення (а.с. 76-79).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що новою обставиною, що підлягає встановленню, є відсутність у ОСОБА_2 можливості відшкодувати завдану ним шкоду в результаті ДТП (а.с. 80-81).

23.04.2021 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що посилання позивача на відсутність можливості стягнення з ОСОБА_2 завданої ним шкоди шляхом примусового виконання, ніяким чином не впливає на набрання чинності вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 та права ОСОБА_1 стягнути присуджені останньому грошові кошти в майбутньому (а.с. 92-94).

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 6 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2017, приблизно о 07:30 год. водій ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух за межами населеного пункту по об`їзній дорозі м. Новомосковськ з боку м. Дніпро в напрямку м. Харків, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок свого руху вліво, своєчасно не виявив автомобіль «GeelyFЕ-1», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачу, який рухався по своїй смузі для руху в напрямку м. Дніпро, де в подальшому виїхав на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль «GeelyFЕ-1», внаслідок чого в районі 12 км + 900 м об`їзної дороги м. Новомосковськ, допустив з ним зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 10.1., 10.3., 12.3 ПДР України. В результаті ДТП пасажири автомобіля «GeelyFЕ-1» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 загинули, ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження, позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Автомобіль отримав механічні пошкодження.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 ОСОБА_2 визнано винним за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задоволено, присуджено стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в сумі 32 242, 27 грн та моральну шкоду в сумі 150 000, 00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» поліс серія АК № 2418353. Страхова сума на одного потерпілого становить: шкода заподіяна життю і здоров`ю - 200 000, 00 грн, шкода, заподіяна майну - 100 000, 00 грн.

З метою отримання відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, позивач звернувся до відповідача, надавши йому копію вироку, однак відповідач йому відмовив, посилаючись на те, що шкоду необхідно стягувати з винуватця ДТП.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову. Такі правила спрямовані на додержання процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їх повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 в справі №753/3034/16-ц.

Отже, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, ОСОБА_6 вільно на власний розсуд обрав спосіб здійснення свого права шляхом звернення із цивільним позовом у межах кримінального провадження до особи, яка завдала шкоди, а саме до ОСОБА_2 , що підтверджується вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2018, тому правові підстави для стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» суми шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, яка вже стягнута з ОСОБА_2 відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у разі невиконання ОСОБА_2 судового рішення, позивач не позбавлений права вжиття відповідних заходів впливу на боржника, передбачених чинним законодавством, тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Посилання апелянта на те, що в ході примусового виконання, виконавцем були здійснені заходи з виявлення майна боржника шляхом направлення запитів до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію прав власності на окремі види майна, однак встановлено, що у ОСОБА_2 відсутнє будь-яке майно та грошові кошти, які можуть бути стягнуті у примусовому порядку, не може бути підставою для пред`явлення вимоги на виконання судового рішення, що набрало законної сили, іншій особі.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судових засіданнях доказам та обґрунтовано дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Бондаренко Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська