Справа № 491/461/21
Провадження № 2/507/46/2022
Номер рядка звіту 22
РІШЕННЯ
"26" вересня 2022 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Дармакуки Т.П.,
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
із участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в смт.Любашівка цивільну справу за позовом Ананьївської міської ради до ОСОБА_3 , третьої особи: відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради про скасування державної реєстрації земельних ділянок, -
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020р. № 720-р. «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Одеської області», створено Ананьївську міську територіальну громаду до складу якої увійшла Романівська територіальна громада.
З метою перевірки фактів вивчено протокол порядку денного від 22.10.2020 року №38 сесії Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області та виявлено, що вищевказані питання не були визначені в порядку денному сесії Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області згідно протоколу від 22.10.2020 року №38 і відповідно відсутні рішення з такими номерами.
Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не витребувані земельні частки (паї) та не розподілені земельні ділянки можуть передаватися лише в оренду до 2025 року, надалі, після 2025 року за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передаються у комунальну власність територіальної громади, на території якої вони розташовані, у порядку визнання майна безхазяйним.
Розділом X «Перехідні положення» Земельного кодексу, доповнено 21 пунктом, яким установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані.
Таким чином, з 01.01.2019 року органи місцевого самоврядування отримали повноваження у розпорядженні землями колективної власності.
Органам місцевого самоврядування забороняється протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, яка сформована з невитребуваних часток (паїв), передавати у приватну власність. За винятком, передачі таких ділянок власникам або спадкоємцям цих земель.
На теперішній час, за рішеннями органами місцевого самоврядування нерозподілені та невитребувані земельні частки (паї) можуть передаватись в оренду після їх формування в окремі земельні ділянки на строк до дня державної реєстрації права власності спадкоємцями, про що зазначається обов`язково у договорі.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, із підстав викладених в позові.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні в задоволені позову просив відмовити, вказуючи на те, що позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, зокрема вказуючи на те, що у відповідача наявні оригінали рішень Романівської сільської ради Ананьївського району від 22 жовтня № 616 та 617, доказів про їх підробку позивач не надав, а допущення органами місцевого самоврядування процедурних неточностей не може бути підставою для позбавлення права власності відповідача. Також вказував, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту,
Третя особа: відділ надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.75-76).
Процесуальні дії у справі.
Згідно розпорядження в.о.голови Ананьївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року цивільну справу передано на розгляд до Любашівського районного суду Одеської області, оскільки у судді Желязкова О.О. закінчилися повноваження та в Ананьївському районному суді Одеської області не можливо утворити новий склад суду (а.с.69).
Ухвалою від 10 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку (а.с.73).
Ухвалою від 17 грудня 2021 року прийнято до провадження зменшенні позовні вимоги (а.с.97).
Ухвалою від 13 січня 2022 року постановлено справу розглядати в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання (а.с.110).
Ухвалою від 10 серпня 2022 року витребувано із архівного відділу Подільської РДА докази (а.с.207).
Ухвалою від 06 вересня 2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду (а.с.221).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Як на підставу обґрунтування вимог, позивач вказує, що рішення № 616 та 617 від 22 жовтня 2020 року на сесії Романівської сільської ради не приймалося та спірні земельні ділянки відносяться до земель колективної власності колишнього КСП «Романівське», які не можуть передаватись у приватну власність.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Ананьївської міської ради до відповідача про скасування державної реєстрації земельних ділянок.
Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено положеннями статті 152 Земельного кодексу України, згідно з частиною 2 якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до положень частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Таким чином, зазначений у частині 3 статті 152 Земельного кодексу України перелік способів захисту у земельних спорах не є вичерпним.
Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України відокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).
Відповідно до статті 5 ЦПК України, який встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України) здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Таким чином, процесуальним законом суду надано право здійснювати захист порушених прав і законних інтересів у земельних правовідносинах іншими, ніж передбачено устатті 152 Земельного кодексу України, способами захисту виходячи із їх ефективності.
Отже, у спорах щодо захисту прав на землю у визначенні предмета позову, як способу захисту права та законного інтересу, слід враховувати положення спеціальної норми статті 152 Земельного кодексу України, а також частини 1 та 2 статті 5 ЦПК України.
Разом з тим, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Така позиція суду відповідає усталеній практиці Великої Палати Верховного Суду.
Предметом позову у цій справі є вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, із тих підстав, що відповідач отримав у власність дві земельні ділянки та займає їх без належних правових підстав.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимога про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги, без повторного звернення до суду, не призвело б до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у володіння чи користування спірних земельних ділянок.
З урахуванням викладеного, у задоволенні позову у цій справі слід відмовити з підстави обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав.
Таким чином, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам та аргументам сторін.
Розподіл судових витрат між сторонами
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат,
які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні позову Ананьївської міської ради до ОСОБА_3 , третьої особи: відділу надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради про скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 06.10.2022 року.
Суддя: Т.П. Дармакука