Справа № 541/1120/22
Номер провадження 2/541/577/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Шатілової Л.Г.,за участю секретаря судового засідання Гуриної В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визначення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2022 року позивач звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом про визначення частки померлого у спільному сумісному майні. 20.09.2022 позивач подала позовну заяву в якій змінила предмет спору та просила суд визначити, що її частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :50:063:0120 площею 0,10 га надану для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, становить 2/3 , також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку земельної ділянки розміром 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:063:0120, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька- ОСОБА_2 .

В позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 , який постійно проживав в м. Миргороді Полтавської області. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на частку в праві спільної власності на земельну ділянку кадастровий номер :50:063:0120 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за тією ж адресою.

В установленому законом порядку вона прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М. 05 липня 2022 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ).

В той же час, постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. від 21 червня 2022 року, їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:063:0120, у зв`язку із тим, що частка померлого у праві спільної сумісної власності є не визначена.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 1993 року позивачу належить 1/3 частка жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2007 року позивачу ще належить 1/3 частка житлового будинку з господарськими побудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . І на день звернення до суду весь будинок належить їй. Крім цього, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 244356 від 16 серпня 2010 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 244357 від 16 серпня 2010 року, земельна ділянка, площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:063:0120 належить їй та спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на ч.4 ст. 120 ЗК Україна, вважає, що оскільки на день отримання Державних актів на право власності на земельну ділянку (16 серпня 2010 року) спадкодавцю належала 1/3 частка в праві власності на будинок, а їй 2/3 частки, то відповідно і її частка в праві спільної власності на земельну ділянку становить 2/3. З огляду на наведене вище для захисту своїх спадкових справ, змушена звертатись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, підготовче судове засідання просив провести за їх відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатми підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 батько позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 8-10). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на частку в праві спільної власності на земельну ділянку кадастровийномер :50:063:0120 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за тією ж адресою (а.с.12-13). Позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори і 05 липня 2022 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будовами та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_1 ) (а.с.55) В той же час, постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. від 21 червня 2022 року, почивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:063:0120, у зв`язку із тим, що частка померлого у праві спільної сумісної власності є не визначена (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власность двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК).

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,10, га для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за тією ж адресою належить позивачу ОСОБА_1 : 1/3 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2007 року; на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 1993 року позивачу належить 1/3 частка жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11,15).

Згідно копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , встановлено, що спадщину прийняла його дочка ОСОБА_1 (а.с.23-30).

За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності».

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

У відповідності до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, оскільки на день отримання Державних актів на право власності на земельну ділянку (16 серпня 2010 року) спадкодавцю належала 1/3 частка в праві власності на будинок, а позивачу 2/3 частки, то відповідно і частка позивача в праві спільної власності на земельну ділянку становить 2/3, і враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на вищевказану частку земельної ділянки.

.На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 355, 370, 372, 1218, 1225, 1226, 1297 ЦК України, ст.ст. 86, 89 ЗК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:063:0120 площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, становить 2/3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку земельної ділянки розміром 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:063:0120, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач: Миргородська міська рада Полтавської області (), юридична адреса: м.Миргород, Полтавська область, вул. Незалежності, 17.

Суддя: Л. Г. Шатілова