Справа № 932/807/22
Провадження № 2-н/202/56/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (далі ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги») звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу.

В своїй заяві ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 16809 грн. 20 коп. та три проценти річних у розмірі 53,40 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2022 року зазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за зареєстрованим місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про можливість видачі судового наказу, суд враховує наступне:

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила загальної підсудності застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Статтею 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність.

Так, згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В постанові від 16.02.2021 року по справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що «виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України».

Крім того, Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 було викладено позицію, згідно з якою позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а саме з приводу будь-яких вимог, пов`язаних із правом особи на нерухоме майно чи об`єктом яких є нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, боржнику нарахована заборгованість за користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_2 .

Предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надаються за вищевказаною адресою.

Отже, правовідносини між сторонами стосуються утримання нерухомого майна, яке знаходиться у Шевченківському (Бабушкінському) районі міста Дніпра.

За таких обставин зазначена справа Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська не підсудна.

Суд звертає увагу, що в силу п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України подання заяви з порушенням правил підсудності є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відтак, законні підстави для видачі судового наказу Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська відсутні.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищенаведене, заяву про видачу судового наказу слід передати на розгляд Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська за виключною підсудністю.

При цьому суд наголошує, що в даному конкретному випадку немає спору між судами про підсудність, оскільки справа була направлена до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за зареєстрованим місцем проживання боржника, в той час як в разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 162 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги передати за виключною підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко