Справа №:755/9360/22
Провадження №: 2/755/5887/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

у с т а н о в и л а:

21.09.2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви у ній також міститься заява сторони позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачці квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви мотивовано положеннями ст.ст. 149,150, 152 ЦПК України та позивач вказує, що за фактичними обставинами справи, з моменту настання кінцевого терміну повернення позики (26.04.2021p.) на усі усні звернення позивача стосовно повернення коштів відповідачка не давала конкретних відповідей, усі розмови з цього приводу відкладалися на майбутнє, на невизначений строк, а коли відповідачка отримала письмову вимогу позивача, то одразу заблокувала усі його телефони, уникає будь-яких контактів з позивачем та за свідченням сусідів, останнім часом перестала з`являтися в квартирі. Крім того, від знайомих позивачу стало відомо, що відповідачка з метою уникнення відповідальності по борговим зобов`язанням вирішила покинути Україну та переїхати на постійне проживання до Туреччини, з цією метою вона вирішила продати квартиру та навіть зверталася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 , яка посвідчувала усі договори щодо квартири, стосовно отримання витягу з державного реєстру права власності на об`єкти нерухомого майна. З огляду на те, що відповідачка є громадянкою Республіки Білорусь, з Україною вона не має сталих зв`язків (ні постійної роботи, ні бізнесу, ні будь-якого господарства), шлюб із громадянином України вже давно припинив своє існування, спільного майна із колишнім чоловіком вона не має, а через військову агресію Російської Федерації за сприяння Республіка Білорусь в нашій державі вже понад пів року триває повномасштабна війна, то переїзд відповідачки за кордон і продаж майна, що знаходиться в Україні має реальне підґрунтя. До того ж, оскільки на даний час відповідачці належить 100% власності квартири, придбаної за час шлюбу, то вона може безперешкодно продати цю квартиру, а гроші забрати із собою. Ураховуючи, що квартира по АДРЕСА_2 являється єдиним майном, за рахунок якого може бути задоволено позовні вимоги у майбутньому, то на думку позивача, є усі правові підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру. Виходячи з позиції відповідачки та її небажання повертати позику, у позивача є обґрунтовані побоювання, що відповідачка з метою уникнення відповідальності вдасться до відчуження спірної квартири та переїде за межі України, з огляду на що є реальна необхідність вжиття заходів забезпечення позову на час розгляду даної справи в суді.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на загальну суму 7189,80 доларів США.

Належність відповідачці квартири АДРЕСА_1 підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.04.2013 року (реєстровий номер 10), копією договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири від 21.07.2018 року (реєстровий номер 200), і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.09.2022 року.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір майнового характеру, і у випадку задоволення позову із відповідача на користь позивача може бути стягнуто 7189,80 доларів США, а примусове виконання здійснюватиметься у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Суд дійшов висновку, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Тобто, у даному випадку метою забезпечення цього позову є гарантія наявності у відповідача майна за рахунок якого може бути виконане рішення суду, у разі повного або часткового задоволення позову.

Між тим, у випадку незабезпечення позову та відчуження відповідачкою належного їй на території України нерухомого майна, виконання майбутнього рішення суду може бути значно утруднене або неможливе, у разі якщо суд дійде висновку про порушення прав позивача у зв`язку з неповерненням грошових коштів.

Оскільки предметом позову є стягнення значної суми грошових коштів, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту є саме тим заходом, який унеможливить ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення або часткового задоволення позову, та забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

При цьому, позивач заявляючи вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 7189,80 доларів США, просить забезпечити його позов шляхом накладення арешту на всю належну відповідачу квартиру, що вказує на неспівмірність заходу забезпечення позову із предметом позовної заяви.

Для дотримання принципу співмірності арешт на належну відповідачці квартиру має бути накладений у розмірі суми, що заявлена позивачем до стягнення ураховуючи, що суду не надано достовірних даних про реальну вартість квартири станом на час вирішення заяви позивача про забезпечення позову.

За таких обставин заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру в межах суми заявленої позивачем до стягнення.

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які реальні та конкретні збитки можуть бути нанесені відповідачеві забезпеченням позову та який їх розмір.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

В межах суми у розмірі 7189 (сім тисяч сто вісімдесят дев`ять) доларів 80 центів США, що станом на час постановлення цієї ухвали за офіційним курсом НБУ еквівалентно 263765 (двісті шістдесят три тисячі сімсот шістдесят п`ять) грн., накласти арешт на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 03.10.2022 року.

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -