П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ

Справа №369/5838/20

Провадження № 22-ц/824/6240/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 28 вересня2022 року

Повний текст постанови складено 03 жовтня2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи Приватний нотаріус Саваріна Олена Сергіївна, Приватний нотаріус Михальченко Марина Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Пшеничним Олексієм Олексійовичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна Олена Сергіївна, приватний нотаріус Михальченко Марина Миколаївна, про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування.

Позов мотивовано тим, що після смерті її сина ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому частину майна: приміщення АДРЕСА_1 . Дане майно перебуває у спільній сумісній власності та було набуто на підставі договору купівлі-продажу за час перебування у шлюбі з

ОСОБА_2

ОСОБА_3 заповіту не залишив. Спадкоємцями до майна померлого є позивачка та дружина - ОСОБА_2 . Спадщину вона прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки не виділена конкретна частка спадкодавця зі спільного майна подружжя, як того вимагає судова практика. Без задоволення таких позовних вимог, її право на спадкування спірного майна буде перебувати у статусі невизначеного та оспорюваного.

ОСОБА_1 просила:

- визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на нежиле приміщення V (реєстраційний номер нерухомого майна

№ 24) загальною площею 54.4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становила - Ѕ частина;

- визнати за ОСОБА_1 право на спадкування Ѕ частини нежилого приміщення V (реєстраційний номер нерухомого майна №24) загальною площею 54.4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування. Призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Саваріної О. С. належним чином завірену копію спадкової справи № 65615877, що відкрита після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцями якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Витребувано у приватного нотаріуса Михальченко М. М. належним чином завірену копію нотаріального договору купівлі-продажу №2815 від 20 червня 2015 року, на підставі якого придбано нежиле приміщення №V (реєстраційний номер нерухомого майна №24, загальна площа (кв.м 54.4) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування, до судового розгляду по суті.

Аргументи сторони відповідача

22 липня 2020 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2016 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все майно, що йому належало, в тому числі й частка у спільному майні подружжя. Крім неї та дітей, спадкоємцями до майна померлого, які прийняли спадщину, є також позивачка - мати ОСОБА_1 та батько - ОСОБА_7 . Зазначила, що вона не заперечує та визнає право позивача успадкувати відповідну частину спадкового майна з урахуванням всіх спадкоємців, тому спір між сторонами по суті відсутній. Вона погоджується надати нотаріусу всі документи для отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення оцінки майна, укладення договору про поділ спадкового майна. Просила врахувати, що даний спір можливо вирішити лише після спливу 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця, та відмовити в задоволенні позову.

Додаткові аргументи позивача

04 серпня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що невизначення конкретної частки спадкодавця у нерухомому майні, яке належало йому та його дружині на праві спільної сумісної власності, унеможливить видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину. Вирішення цього спору не впливає на шестимісячний строк для подання заяви до нотаріальної контори. У даному позові позивачка лише просить визнати за нею право на спадкування даного приміщення, а не передавати його їй у власність. Просила суд задовольнити позов.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Києво-Святошинського районного суд Київської області від 10 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування задоволено частково.

Визначено, що частка спадкодавця ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на нежиле приміщення № V (реєстраційний номер нерухомого майна

№ 24) загальною площею 54.4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становила - Ѕ частина.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що набуте ОСОБА_2 в період шлюбу приміщення АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а відтак частка померлого

ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на вказане приміщення становить Ѕ частки. Презумпція спільності права власності подружжя на спірне майно відповідачкою спростована не була.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права на спадкування, суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту в цій частині вимог.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційноїскарги

02 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пшеничний О. О. через засоби поштового зв?язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки нотаріус позбавлений можливості при видачі свідоцтва про право власності на спадщину розподіляти між спадкоємцями частки у спадщині, оскільки право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за

ОСОБА_2 , що значно утруднить чи взагалі унеможливить видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про спадщину, внаслідок чого будуть порушені права позивачки. Судом не враховано рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва від

12 серпня 2021 року у справі № 369/5817/20 за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню, яким визнано, що частка спадкодавця ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на нежиле приміщення № VI (реєстраційний номер нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м. 54,2) за адресою: АДРЕСА_1 становила Ѕ частки. Визнано за ОСОБА_1 право на спадкування 1/12 частки нежилого приміщення № VI (реєстраційний номер нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м. 54,2) за адресою: АДРЕСА_1 . Судом першої інстанції не було враховано, що позовні вимоги заявлено щодо захисту спадкових прав ОСОБА_1 , а не щодо визнання права власності, чи врегулювання сімейних відносин з приводу поділу майна. Заявник також вказує, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, оскільки наразі право ОСОБА_1 на спадщину дійсно є порушеним, так як спадкове майно, а саме автомобіль Mercedes-Benz S-350, 2013 року випуску, колір - червоний, об?єм двигуна 2987, vin- НОМЕР_1 , було у непередбачений законом спосіб незаконно відчужено на користь осіб, які не мають права їм володіти.

Рух апеляційних скарг та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 04 лютого 2022 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2022 року витребувано з з Києво-Святошинського районного суду Київської області матеріали цивільної справи

№ 369/5838/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування.

13 травня 2022 року матеріали цивільної справи № 369/5838/20 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Пшеничним О. О., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2 522,40 грн.

27 червня 2022 року на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду

від 16 травня 2022 року представник ОСОБА_1 - Пшеничний О. О. на електронну адресу Київського апеляційного суду подав заяву, до якої додано квитанції про сплату судового збору у розмірі, встановленому судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Пшеничним О. О., на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скарги не надходили.

Позиція Київського апеляційного суду

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кульбіч-Калбукова С.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

За правилами частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Належним чином повідомленні про дачу, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 , треті особи: Приватні нотаріуси Саваріна О.С., Михальченко_М.М. в судове засідання не з?явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За викладених обставин, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи № 369/5838/20 за відсутності позивача ОСОБА_1 , третіх осіб Приватних нотаріусів Саваріної О.С., Михальченко М.М., які про дачу, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визнання права на спадкування.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 05 лютого 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис 130.

В період шлюбу, у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилися діти: ОСОБА_4 , 2016 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2009 року народження.

За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було набуто майно, зокрема: 26 червня 2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № V, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є матір?ю ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть серія

НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області).

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не складав.

З матеріалів спадкової справи до майна спадкодавця ОСОБА_3 встановлено, що до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С. звернулись із заявами про прийняття спадщини: мати спадкодавця - ОСОБА_1 , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 03 березня 2020 року зареєстрована за номером 41/02-14; дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , як від себе так і в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 18 березня 2020 року, яка зареєстрована за вхідним номером 45/02-14, копією заяви про прийняття спадщини

від 27 березня 2020 року, яка зареєстрована за вхідним номером 60/02-14; батько спадкодавця - ОСОБА_7 , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 13 травня 2020 року, яка зареєстрована за вхідним номером 82/02-14.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року у справі № 369/5817/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Саваріна О. С., приватний нотаріус Михальченко М. М., про визначення частки майна у праві спільної сумісної власності, що підлягає спадкуванню та визнання права на спадкування, позов задоволено частково та:

- визнано, що частка спадкодавця ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на нежиле приміщення № VI (реєстраційний номер нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м 54,2) за адресою: АДРЕСА_1 становила Ѕ частки;

- визнано за ОСОБА_1 право на спадкування 1/12 частки нежилого приміщення № VI (реєстраційний номер нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м 54,2) за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Київський апеляційний суд наголошує, що позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Як на обґрунтування позовних вимог про визнання права на спадкування у цій справі ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що нотаріус позбавлений можливості при видачі свідоцтва про право власності на спадщину розподіляти між спадкоємцями частки у спадщині, оскільки право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за

ОСОБА_2 , що значно утруднить чи взагалі унеможливить видачі нотаріусом позивачу свідоцтва про спадщину, внаслідок чого будуть порушені права позивачки. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця та рішення про визнання права на спадкування відповідної частки.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження

№ 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження

№ 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження

№ 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження

№ 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження

№ 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження

№ 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження

№ 61-9410св19) та від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження

№ 61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Установивши, що ОСОБА_1 заявивши позовну вимогу про визнання за нею право на спадкування певного спадкового майна, позивач не вказала, яке право було порушено діями інших осіб, а саме відповідачами, та яке право підлягає захисту. При цьому позивачем не зазначено, який із перелічених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів було обрано позивачем та яке його право підлягає захисту на підставі поданого ним позову. Позивач не вказав, якою нормою права передбачено фактично лиш підтвердження права на спадкування, хоча таке право встановлено законом (у разі вчинення дій, що підтверджують бажання особи прийняти спадщину - подати у 6-місячний строк заяви про прийняття спадщини), і в даному випадку відповідачами не оспорюється, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на спадкування.

Аргументи заявника про те, що судом вже було ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право на спадкування 1/12 частки нежилого приміщення № VI (реєстраційний номер нерухомого майна 24, загальна площа (кв.м 54,2) за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , а відтак вказане судове рішення повинно обов?язково враховуватися судом під час розгляду цієї справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки, зроблені у вказаному судовому рішенні не відповідають нормам матеріального права.

Колегія суддів не бере до уваги доводи заявника щодо автомобіля Mercedes-Benz S-350, 2013 року випуску, колір - червоний, об?єм двигуна 2987, vin- НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль не був предметом розгляду судом першої інстанції в межах цієї цивільної справи, а за правилами частини шостої статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Висновки за результатом розгляду апеляційних скарг

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пшеничного О. О. без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня

2022 року- без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Щодо судових витрат

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Пшеничного О. О. без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пшеничного Олексія Олексійовича - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна