№ провадження 2-з/756/178/22
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування запису про право власності на квартиру,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №756/17102/21 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування запису про право власності на квартиру.

05.09.2022 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) про забезпечення позову. В прохальній частині клопотання позивач просить суд забезпечити позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича про скасування запису про право власності на квартиру шляхом:

- накладенні арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 ;

- заборонити відповідачу, його представникам або уповноваженим особам чи іншим третім особам вчиняти будь-які дії направлені на проникнення до житла, виселення мешканців квартири, забороною перебувати, змінювати замки, чинити опір у користуванні та мешканні ОСОБА_1 та його родині, виселяти ОСОБА_1 або його родину, вчинювати будь-які реєстраційні дії або вселення інших осіб у квартиру АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

В обгрунтування поданого клопотання позивач посилається на те, що предметом позову у даній справі є об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 , яку було перереєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі по тексту - ПАТ «Дельта Банк»). Реєстраційні дії здійснено державним реєстратором Рогачем Вадимом Вікторовичем.

Позивач вважає, що між ним та відповідачем - ПАТ «Дельта Банк» дійсно виник спір щодо перереєстрації права власності на іпотечну квартиру, що підтверджується відповідною позовною заявою, витягом, а також іншими доказами, які свідчать про наявність спору. ПАТ «Дельта Банк» де-юре став власником майна, що є предметом спору, при цьому позивач все ще є фактичним володільцем нерухомого майна, яке єдиним житлом для нього та його родини.

За твердженням позивача без задоволення заяви про забезпечення позову існують ризики примусового виселення ОСОБА_1 і його родини, в тому числі і неповнолітнього сина, який проживає у зазначеному об`єкті нерухомості, а також відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може становити загрозу невиконання чи утруднення виконання судового рішення. Обраний спосіб забезпечення позову на думку позивача цілком відповідає предмету та суті позову, оскільки виключно у такий спосіб можливо буде забезпечити виконання судового рішення у разі ухвалення його на користь позивача.

У порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо посилатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру та встановлення заборони вчиняти будь-які дії направлені на проникнення до житла, виселення мешканців, забороною перебувати, змінювати замки, чинити опір у користуванні та мешканні ОСОБА_1 та його родині, виселяти ОСОБА_1 або його родину, вчинювати будь-які реєстраційні дії або вселення інших осіб у вказану квартиру задоволенню не підлягає у зв`язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для забезпечення позову жодним чином не підтверджені.

Зокрема, клопотання про забезпечення позову не містить доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження (реалізацію) чи підготовку до відчуження квартири на користь третіх осіб.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, немає підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що вищезазначене клопотання про забезпечення позову є аналогічним (тотожним) за своїм змістом, мотивами та підставами заяві позивача про забезпечення позову від 09.11.2021, у задоволенні якої суд ухвалою від 08.12.2021 відмовив.

За таких обставин, беручи до уваги наведене вище у своїй сукупності суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що відмова у задоволенні клопотання (заяви) про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким клопотанням (заявою) до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його (її) відмови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149 - 151, 153, 353 - 355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 36-Б, ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, 20), третя особа: ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий), про скасування запису про право власності на квартиру - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.М. Банасько