Справа № 148/1437/22
Провадження №2-н/148/74/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Штифурко Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Примаковою Валентиною Валентинівною, про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

встановив:

Адвокат Примакова В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначено в ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві, крім іншого, повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. А за вимогами п.п. 2, 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак вказаним вимогам заява про видачу судового наказу не відповідає.

Так, до заяви не додано документу, що підтверджує повноваження представника на її підписання, при тому, що заява подана та підписана саме представником заявника. З наданої адвокатом Примаковою В.В. копії ордеру на надання правничої допомоги не можливо встановити, що заявник уповноважила її на підписання та подачу такої заяви.

Крім того, за змістом статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За вимогами ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, законом визначено суб`єктний склад осіб, які в інтересах дітей мають можливість звернутись до суду в порядку наказного провадження з вимогою про стягнення аліментів.

В обгрунтування заяви адвокат послалась на те, що дитина проживає з заявницею та знаходиться на її утриманні. Однак матеріали справи не містять жодних належних доказів, що підтверджують дані обставини, а саме факт сумісного проживання дитини з матір`ю та знаходження на утриманні матері.

З огляду на вказане неможливо зробити безсумнівного висновку про виникнення у заявниці права вимоги про стягнення аліментів з заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене лише для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Тобто, у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Слід звернути увагу, що в наказному провадженні суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин, в тому числі щодо факту проживання дитини із заявником.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на те, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права заявника на судовий захист шляхом звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та судовий розгляд такої заяви, останній слід роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Примаковою Валентиною Валентинівною, про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали для відома надіслати представнику заявника, заявнку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Л.А.Штифурко