Справа № 946/2877/21
Провадження № 2/946/1598/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею 5/8 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.1982 року. Вказана 5/8 частина житлового будинку відокремлена та складає квартиру АДРЕСА_2 . У житловому будинку крім позивачки зареєстровані її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачі не проживають за вказаною адресою: ОСОБА_3 - починаючи з 2000 року, ОСОБА_2 починаючи з 2018 року. Відносини з сином та донькою позивачка не підтримує, їх місце проживання їй не відоме. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку створює позивачці, як власниці будинку, перешкоди в реалізації її прав, зокрема, вона не має можливості оформити субсидію. На сьогодні реєстрація відповідачів за адресою: АДРЕСА_3 , є формальною, відповідачі не користуються жилим приміщенням більше року. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліна С.М. від 13.07.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.22).
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 17.05.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.35).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.52).
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання сповіщена належним чином, надала суду, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить справу розглянути у її відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу серії та номер 2/2019, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 28.05.1982 року (а.с.11-12), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.2022 року №309506423.
Позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України (а.с.4).
Згідно довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 17.06.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.19, 20).
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є дітьми позивачки, не проживають за адресою реєстрацію більше п`яти років, наданий час вони проживають за межами України, із матір`ю не спілкуються, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 проживає одна.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, оскільки відповідачі за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 не проживають більше року, вони втратили право користування житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності його у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачці майна у відповідачів відсутні.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить позивачці, відповідачі створюють перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.
Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку. Солідарний зв`язок це матеріально правова категорія (ст.541 ЦК України), а не процесуальна.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням від 12.04.2021 (а.с.140), в рівних частинах з кожного, а саме, по 454,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) грн., в рівних частинах з кожного, а саме, по 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко