(2/199/1627/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.09.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., за участі представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У підтвердження заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років померла її мати - ОСОБА_4 . Її батько - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою похилого віку, важко переніс втрату дружини, ОСОБА_4 , та після її смерті через похилий вік та перенесений стрес потребував постійного догляду та допомоги по господарству, внаслідок чого в червні 2014 року позивач переїхала до свого батька та постійно проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 , до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що оскільки, на момент смерті дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 постійно проживав разом з дружиною у будинку, який вони спільно збудували, за адресою: АДРЕСА_1 , та у строки встановлені ст.1270 ЦК України він не відмовився від прийняття спадщини, ОСОБА_5 прийняв спадщину, що відкрилася після смерті дружини, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Натомість, за час свого життя ОСОБА_5 не встиг оформити своє право власності на спадщину, що відкрилася після померлої дружини, ОСОБА_4 . Таким чином, після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить увесь житловий будинок АДРЕСА_1 , який за час свого життя збудував спадкодавець разом зі своєю дружиною.

У 2015 році з метою належного оформлення спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька позивача, остання звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Натомість, 02 грудня 2015 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, оскільки остання пропустила строк на прийняття спадщини, бо не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.

Позивач зазначає, що хоч вона і не була зареєстрована разом з померлим, постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, тому просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . А також встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала пояснення аналогічні викладеним у письмовому відзиві на позов, де зазначила, що Дніпровська міська рада не вважає доказом проживання позивача разом з батьком тільки покази свідків. Інших доказів позивач не надала, а тому вимоги вважав необґрунтованими.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, вислухавши учасників справи у судовому процесі, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками позивача, перебували у шлюбі з 03 липня 1981 року. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів від 14.04.1989 року №230/20 ОСОБА_5 було відведено земельну ділянку площею 0,06 га, по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку. Актом приймання індивідуального житлового будинку від 27.05.1993 року було прийнято в експлуатацію збудований у 1990 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . Згідно повідомлення Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори після померлої ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалась, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача - ОСОБА_5 .

31 жовтня 2015 року позивач звернулась до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, ОСОБА_5 .

02 грудня 2015 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С. винесла постанову, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки остання пропустила строк на прийняття спадщини, бо не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.

На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 відповідно до паспортних даних була зареєстрована з 24.07.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно даних департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур спадкодавець ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Абзацем першим підпункту 1.13 пункту 1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1279 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Факт постійного проживання ОСОБА_5 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , доказами ведення спільного побуду,а саме договором 7107167 про користування електричної енергією за адресою: АДРЕСА_1 від 14.07.2000 року на ім`я ОСОБА_4 , договором № 7107167 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_4 ,, абонентською книжкою ВАТ «ДНІПРОГАЗ», актом про зняття, перевірку, заміну та встановлення БГС абонента, договором про надання послуг з газопостачання ВАТ «ДНІПРОГАЗ» від 18.08.2000 року на ім`я ОСОБА_5 за вказаною адресою, договором про встановлення населенню побутових лічильників газу від 23.12.2009 року на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході розгляду справи судом були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які пояснили, що позивач після смерті матері ОСОБА_4 , переїхала жити до батька ОСОБА_5 у зв`язку з його станом здоров`я і проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час будь-яких інших доказів на підтвердження стану здоров`я спадкодавця, які б передбачали необхідність догляду за батьком, а також інших доказів, які б свідчили про постійне проживання позивача з батьком, як то отримання поштової кореспонденції, ведення спільного господарства та побуту, медичне обслуговування позивача та членів її сім`ї тощо за місцем відкриття спадщини, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що пояснення свідків є недостатнім підтвердженням позовних вимог позивача, встановити факт того, що позивач на момент відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем не вбачається можливим, оскільки, достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження цього позивач суду не надала.

Отже, суд приходить до висновку про відмову у позові в повному обсязі, оскільки позивачем достатніх доказів на підтвердження вимог щодо встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем, батьком - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, суду не надано. А отже необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання ОСОБА_5 разом зі спадкодавцем, своєю дружиною - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини відсутня оскільки вказаний факт не породжує юридичних наслідків для позивача.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1261,1268 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_3 до Територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення,- відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за її рахунок

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко