Ухвала

08 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 2610/23392/2012

провадження № 61-2869ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Коршуна Володимира Васильовича як представника ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, від 22 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О. О. (далі - Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ)) щодо винесення постанови від 09 червня 2020 року про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження № 41489415; скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Полісмака О. О. від 09 червня 2020 року про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження № 41489415; відновити боржнику ОСОБА_1 накладання арешту на кошти до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у виконавчому провадженні № 41489415.

Скаргу ОСОБА_2 мотивувала тим, що у Шевченківському РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) знаходяться матеріали виконавчого провадження № 41489415 з примусового виконання виконавчого листа № 2-610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду № 761/39512/12 від 11 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 20 270,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 09 червня 2020 року старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Полісмак О. О. виніс постанову про зняття арешту з коштів боржника, який був накладений постановою від 20 травня 2020 року, винесеною в рамках виконавчого провадження № 41489415. ОСОБА_2 вважає такі дії державного виконавця неправомірними, такими, що порушують її права та інтереси, оскільки у боржника існує заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим, просила скаргу задовольнити.

29 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку передбаченого статтею 449 ЦПК України.

Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 13 листопада 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишив без задоволення. Поновив ОСОБА_2 процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою.

Київський апеляційний суд ухвалою від 24 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року повернув.

Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 22 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Полісмака О. О. щодо винесення постанови від 09 червня 2020 року про зняття арешту з коштів, в рамках виконавчого провадження № 41489415. Скасував постанову старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Полісмака О. О. від 09 червня 2020 року про зняття арешту з коштів, винесену в рамках виконавчого провадження № 41489415. В решті вимог скарги відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 20 січня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) залишив без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року - без змін.

Адвокат Коршун В. В. як представник ОСОБА_1 21 лютого 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, від 22 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про залишення скарги без розгляду або про залишення скарги без задоволення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року не підлягає касаційному оскарженню, так як вона не була предметом апеляційного перегляду по суті, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судами встановлено, що в провадженні Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 41489415 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/23392/2012, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 08 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, постанови Київського апеляційного суду № 761/39512/12 від 11 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 20 270,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до інформації Державної податкової служби державним виконавцем було нараховано за період з 1 кварталу 2013 року до 2 кварталу 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами, що стягуються на користь ОСОБА_2 , в розмірі 2 538 629,00 грн, на підставі чого була винесена постанова про накладення арешту на кошти боржника.

22 лютого 2018 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Лисенко О. В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 41489415.

20 травня 2020 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Лисенко О. В. винесено постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 41489415.

09 червня 2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) Полісмаком О. О. винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , що вжито відповідно до постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 41489415 від 22 лютого 2018 року, 20 травня 2020 року, на підставі довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 09 червня 2020 року про відсутність заборгованості у боржника.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20 травня 2020 року розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 1 кварталу 2013 року до 2 кварталу 2019 року становить 2 538 629,00 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 09 червня 2020 року, розрахунок заборгованості здійснювався за період з листопада 2019 року до травня 2020 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Встановивши, що станом на 09 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами за період з 1 кварталу 2013 року до 01 липня 2017 року існувала і не була сплачена боржником на момент винесення оскаржуваної постанови, суди дійшли правильного висновку про порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та наявність правових підстав для часткового задоволення скарги.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами застосовані правильно.

Наведені у скарзі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Коршуна Володимира Васильовича як представника ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, від 22 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича, боржник - ОСОБА_1 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов