ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 440/2778/20 Номер провадження 22-ц/814/741/22Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гіль Дмитра Володимировича про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

треті особи - АТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року, прийнятого під головуванням судді Куцин В.М. в м.Миргороді, із складанням повного тексту 15.11.2021 року,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року позов задоволено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року скасовано, провадження закрито, так як справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За заявою ОСОБА_1 справа направлена до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за встановленою юрисдикцією.

У позові ОСОБА_1 зазначала, що з 09.09.1979 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , під час якого подружжям було побудовано житловий будинок, загальною площею 97,6 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності на будівлю оформлено на ОСОБА_2 .

Вказувала, що у грудні 2018 року дізналася від свого чоловіка, що відповідно до постанови головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року та акту цього ж виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, їхній з ОСОБА_2 спільний будинок стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України», а згодом нотаріусом на нього було видано свідоцтво про право власності.

Вважає, що відчуження належній їй частки в будинку без її згоди порушило її права, як співвласника вказаного майна.

Змінивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила :

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року про передачу стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним та скасувати акт головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про належність ПАТ «Державний ощадний банк України» житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гілем Д.В. 18.09.2018 року №1983;

- скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 27970583 від 18.09.2018 року про реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Державний ощадний банк України», з одночасним припиненням речових прав.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року про передачу стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 97,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним та скасовано акт головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованим в частині визнання неправомірною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу стягувачу майна в рахунок погашення боргу, а інші позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

Рішення оскаржив АТ «Державний ощадний банк України», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що в даній справі є рішення суду у справі № 541/2851/18 про закриття провадження у справі, яке набрало законної сили, постановлене між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за тими ж вимогами.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 09.09.1979 року, за час якого подружжям побудовано будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_2 видане свідоцтво №15 від 14.02.1997 року на право особистої власності на житловий будинок.

Постановою та актом від 21.06.2018 року головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. стягувачу - ПАТ «Державний ощадний банк України» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-665 від 06.0.2009 року, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 2002000 грн. майнової шкоди передано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вартістю за ціною третіх електронних торгів 299460 грн. (т.1,а.с.16-18).

На підставі вказаного акту приватним нотаріусом Миргородського міськрайонного нотаріального округу Полтавської області Гіль Д.В. посвідчено право власності ПАТ «Державний ощадний банк України», видано свідоцтво від 18.09.2018 року та проведено державну реєстрацію речових прав на вказаний житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на порушення її прав на майно у спільній сумісній власності подружжя.

Районний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що в результаті неправомірних дій державного виконавця, позивач була позбавлена права власності на належну їй частину спільного майна подружжя.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як встановлено ст. 48 цього ж Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно зі статтею 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до статті 56 цього Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з цим позовом стало те, що при арешті та реалізації майна, належного боржникові, державний виконавець всупереч вимогам статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» не врахував, що таке майно є спільною сумісною власністю боржника та ОСОБА_1 , набутою у шлюбі.

Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, фактичною підставою для звернення з цим позов стало порушення державним виконавцем речових прав позивачки на майно, яке, за її твердженням, є спільною сумісною власністю, оскільки було набуте боржником у шлюбі з позивачкою.

Оскарження дій та рішень державного виконавця, спрямованих на арешт та реалізацію спірного майна особою, яка не є ані стороною, ані учасником виконавчого провадження, однак має речове право на таке майно, не призведе до належного захисту її прав.

Законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно або його частка, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно (ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на наведені норми та сукупність обставин у цій справі колегія суд вважає, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту свого права, який до того ж, не розв`яже спір між нею та третьою особою щодо спірного нерухомого майна.

Зазначений висновок узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 810/497/18.

За таких обставин, рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги АТ«Державний ощадний банк України» щодо закриття провадження не заслуговують на увагу, адже спір у цій справі не має ознак публічно-правового, оскільки стосується порушеного майнового права позивачки, а також майнових прав третіх осіб, і належним способом захисту такого права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року не оскаржується і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ухваливши нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними та скасування постанови та акту головного державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області Солодовник О.О. від 21.06.2018 року про передачу майна стягувачу-ПАТ «Державний ощадний банк України».

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.04.2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль