Справа №173/664/22
Провадження №2/173/476/2022
04.10.2022 Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.
при секретареві - Рудовій Л.В
За участю: позивача ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому, судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та припинення стягнення аліментів,-
24.05.2022 року до суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з позовом визначення місця проживання малолітньої дитини до відповідача, ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області
30.05.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.
31.05.2022 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 13.07.2022 року.
13.07.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 04 жовтня 2022 року
Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.
04.10.2022 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення
Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити стягнення з нього аліментів, призначених на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області 19.01.2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2014 року і до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою у справі.
В період шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року шлюб між ним та відповідачкою розірваний.
Донька проживає разом з ним. Він, як батько, усвідомлюючи особисту відповідальність за виховання дитини та її піклування, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої спільної дитини.
Переконаний, що донька повинна проживати разом з ним в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Він любить свою доньку і спроможний забезпечити її всім необхідним. Він працює на посаді директора ТОВ «Союз-Тера-З». його заробіток за 5-ть місяців складає 43 000.00 грн. За станом свого здоров`я він може виховувати дитину.
Позивач зазначає, що інтереси його дитини, а саме: умови її виховання та розвитку, її вік, прив`язаність до нього, його відношення та турбота про неї, його моральні та особисті якості, його житлові та фінансові умови, а також інші обставини, дозволяють визначити, що місцем проживання його доньки повинно бути визначене його місце проживання. Він може задовольнити дитині гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Донька на сьогоднішній день проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Проте з нього продовжують стягуватись аліменти на користь відповідачки. Відповідачка на сьогоднішній день неправомірно отримує стягувані з нього аліменти на утримання доньки, яка фактично проживає з ним, позбавляючи дитину права на гідне утримання, що й стало підставою звернення до суду.
В судому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що дитина вже протягом тривалого періоду часу проживає разом з ним. Останнього часу мати бере дитину лише на вихідні і то не завжди та не повністю на всі вихідні дні. Свого житла відповідачка не має, разом з матір`ю вони винаймають житлове приміщення. Відповідачка працює за межами м. Верхньодніпровська тому ще й з цих підстав не може повністю забезпечити виховування дитини. Раніше дівчинка проживала з бабусею і у нього була лише періодично. Але на даний час дитина постійно проживає разом з ним. Він продовжує сплачувати аліменти. Заборгованості зі сплати у нього не має. Але ці кошти використовуються відповідачкою не на дитину, оскільки дитина живе разом з ним і він забезпечує її всім необхідним.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи у її відсутність не подала.
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2013 року, який був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 39.
В період шлюбу в сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в я кому сторони записані батьками дитини.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду.

Після розірвання шлюбу донька сторін частково проживала з матір`ю, частково з батьком.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч. 2.3 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач у справі забезпечений житлом, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 27.01.2021 року. Позивач працює та отримує прибуток, що підтверджується наданими суду довідками.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 21.02.2022 року у будинку позивача створені всі умови для належного проживання, навчання та виховання малолітньої дитини.

Згідно висновку відділу з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради від 15.08.2022 року № 830 визнано за доцільне визнати місце проживання малолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком. Даний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 17.08.2022 року № 238.

В судовому засіданні була заслухана думка малолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності педагога ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона проживає разом з батьком та його сім`єю. Має сестру у неї добрі відносини, як з батьком так і з його дружиною та зведеною сестрою. Всі про неї піклуються та не ображають. Тому вона бажає продовжувати проживати в родині батька. Мати проживає неподалік від неї і вона за бажанням її відвідує.

Педагог в судовому засіданні пояснила, що вона добре знає цю сім`ю, відносини в родині дружні. Батько і його дружина піклуються про дитину, дитина завжди чиста, охайна, підготована до уроків. Тому вважає, що подальше проживання дитини в родині батька відповідатиме інтересам дитини, оскільки дитина почуває себе там комфортно і захищеною.

Відповідно до довідки № 46 від 21.02.2022 року, виданої Верхньодніпровським ліцеєм № 2 Верхньодніпровської міської ради, встановлено, що дитина, ОСОБА_3 , протягом навчання в ліцеї проживає з батьком. Батько приділяє належну увагу навчанню і вихованню доньки, приводить і забирає ОСОБА_5 зі школи, підтримує тісний зв`язок з класним керівником. Регулярно відвідує батьківські збори. Ксенія завжди охайно одягнена та доглянута, в повній мірі забезпечена навчальним приладдям. Шкільною і спортивною формою, харчується в шкільній їдальні за батьківські кошти.

Враховуючи всі вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що дитина на даний час проживає з батьком, який піклується про її виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на те підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на психіку дитини.

Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яка ратифікована постановою верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХП і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , та судом ухвалюється рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено в судовому засіданні дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн. 80 коп., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та припинення стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , призначених на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року, стягуваних на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ІПН НОМЕР_2 , на утримання доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, з дати набрання чинності рішенням суду.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 1984 грн. 80 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою завою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем та/або подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги та/або заяви про перегляд заочного рішення, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2022 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 13.10.2022 року

Дата набрання законної сили: 15.11.2022 року