КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 366/3092/20 Головуючий у суді першої інстанції: Слободян Н.П.
Номер провадження: 22-ц/824/2843/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» (далі - АТ «МЕГАБАНК», позивач, банк) звернулось до Іванківського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 29 травня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «МЕГАБАНК» було укладено кредитний договір № 50-608-850-2-19-Г з ануїтетними платежами (далі - кредитний договір, Договір кредиту), відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку (п. 1.2. кредитного договору) в сумі та на умовах, визначених договором, які відповідач зобов`язався повернути позивачу, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором.

Відповідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.4. кредитного договору, кредит надається на строк з 29 травня 2019 року до 27 травня 2022 року включно у розмірі 89 686,10 грн. зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом.

Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором кредиту, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Договором та в межах установленого кредитного ліміту.

Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за вказаним договором, порушила умови щодо своєчасного та повного повернення позичених коштів, у зв`язку з чим, станом на 20 листопада 2020 року виникла заборгованість перед банком по сплаті кредиту в сумі 130 454,56 грн., яка складається: з суми заборгованості за кредитом - у розмірі 79 437,95 грн.; суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 липня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно - в розмірі 20,30 грн.; суми нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2019 року по березень 2020 року включно - в розмірі 10 637,56 грн. та суми штрафу - в розмірі 40 358,75 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь.

У запереченні на позов, ОСОБА_1 просила позовні вимоги АТ «МЕГАБАНК» задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 79 437,95 грн.

Зазначила, що з листопада 2019 року у неї виникли фінансові труднощі, які призвели до порушення виконання зобов`язань за отриманим кредитом. Вона зверталась до банку із заявою про зменшення щомісячного платежу на шість місяців, однак відповіді не отримала.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором № 50-608-850-2-19-Г від 29 травня 2019 року у сумі 90 095,81 грн., з них: 79 437,95 грн. - сума залишку заборгованості за кредитом; 20,30 грн. - сума нарахованих та несплачених відсотків за період з 01 липня 2019 року по 31 жовтня 2020 року; 10 637,56 грн. - суми нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2019 року по березень 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» 1 451,70 грн. сплаченого судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року, АТ «МЕГАБАНК» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача штраф у розмірі 40 358,75 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Іванківський районний суд Київської області дійшов обґрунтованого висновку щодо порушення відповідачем умов Договору кредиту та невиконання договірних зобов`язань. Проте, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору, а саме: за порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди. Апелянт зазначив, що відповідач в порушення вимог пункту 6.3.Договору кредиту, починаючи з 01 грудня 2019 року, своєчасно та в повній сумі не сплачувала щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди), отже, не здійснювала погашення поточної та простроченої заборгованості за кредитним договором та передбачених договором платежів, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості. За таких обставин, прострочення виконання зобов`язання з боку позичальника виникло 01 грудня 2019 року, дев`яносто календарних днів сплило 02 березня 2020 року, тобто, до початку періоду карантину, встановленого постановою КМ України № 211 від 11 березня 2020 року на території всієї України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. А тому, правовідносини не підпадають під дію Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, і позичальник не звільняється від сплати на користь кредитодавця суми нарахованого штрафу.

Наголошує, що банк законно й обґрунтовано нарахував штраф у розмірі 45 % від суми кредиту, передбачений п. 6.3 Договору, за порушення умов кредитного договору, що складає 40 358,75 грн.

Відповідач не скористалася процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції (частина 3 статті 360 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи і вимоги апеляційної скарги позивача стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог АТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за кредитним договором, а тому, рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе за Договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з неї заборгованості по кредиту та відсотках.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення штрафу, Іванківський районний суд Київської області виходив з того, що нарахування позивачем відповідного штрафу відбулося 20 листопада 2020 року, тобто, після початку введення карантину, встановленого постановою КМ України № 211 від 11 березня 2020 року на території України з метою запобігання поширенню на її території коронавірусної хвороби COVID-19, а також норми Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, відтак підстави для стягнення штрафу відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції так як вважає його помилковим.

Судом встановлено, що 29 травня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «МЕГАБАНК» укладено кредитний договір № 50-608-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) (а.с. 9).

Відповідач, на підставі згаданого договору отримала кредит у розмірі 89 686,10 грн. зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом. Розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди склав 5 544,45 грн. та мав сплачуватися щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (а.с. 10-11).

Зобов`язання за кредитним договором, ОСОБА_1 належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 20 листопада 2020 року вона має заборгованість у розмірі 130 454 грн. 56 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - у розмірі 79 437 грн. 95 коп.; суми нарахованих та несплачених процентів за період з 01 липня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно - в розмірі 20,30 грн.; суми нарахованої та несплаченої комісії за період з листопада 2019 року по березень 2020 року включно - в розмірі 10 637,56 грн.; суми штрафу - в розмірі 40 358,75 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 ЦК України).

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що ОСОБА_1 обов`язку повернення кредитних коштів не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість.

В статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

Пунктом 6.3. Договору кредиту встановлено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів Позичальник сплачує Кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 - в порядку п. 6.3 Договору кредиту нарахований штраф у розмірі 40 358,75 грн. (а.с. 14-15).

За правилами частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що отримавши кредитні кошти, ОСОБА_1 сплатила ануїтетні платежі за період 29 травня 2019 року по 01 листопада 2019 року (а.с.16-17).

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем здійснено 01 жовтня 2019 року в сумі 2 070,32 грн. (а.с. 16).

Тобто, ОСОБА_1 допустила прострочення виконання зобов`язань 01 жовтня 2019 року, дев`яносто календарних днів з цієї дати сплило 02 січня 2020 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 з 02 березня 2020 року припинено нарахування комісії, процентна ставка за кредитом установлена в розмірі 0,1 % річних. Нарахування штрафу в порядку п. 6.3 Договору кредиту відбулось 02 березня 2020 року, тобто, до початку введення в дію карантину, встановленого постановою КМ України № 211 від 11 березня 2020 року на території всієї України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19.

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення штрафу.

Відповідач, всупереч процесуального обов`язку, передбаченого статтями 12, 81 ЦПК України, не спростувала надані позивачем до справи належні і допустимі докази, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.п. 60, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.

Натомість, АТ «МЕГАБАНК» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 50-608-850-2-19-Г від 29 травня 2019 року станом на 20 листопада 2020 року, в якому, у вигляді таблиці наведено зазначені у позові суми (а.с. 14-15).

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо явної дискримінаційності умови договору про нарахування штрафу в розмірі 45 % від суми кредиту відносно позичальника, оскільки ОСОБА_1 за добровільної волі погодилась з умовами кредитного договору, отримала примірник цього договору, нею не були оспорені умови договору, зокрема в частині нарахування штрафу у відповідному розмірі.

Дані про майновий стан боржника в матеріалах справи відсутні. Заявлений банком розмір штрафу менший за розмір заборгованості по тілу кредиту і процентам. Тому, колегія суддів не вбачає підстав для застосування частини 3 статті 551 ЦК України щодо зменшення розміру штрафу.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційна скарга АТ «МЕГАБАНК» з передбачених п.п. 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підстав підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу - скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу - у розмірі 40 358,75 грн., нарахованого згідно п. 6.3 кредитного договору № 50-608-850-2-19-Г від 29 травня 2019 року

В іншій частині, рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року не переглядалося, так як в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в рішенні від 27 липня 2021 року стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача суму судового збору в розмірі 1 451,70 грн.

Так як судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «МЕГАБАНК» в частині позовних вимог про стягнення штрафу, тому, проведений судом першої інстанції розподіл судових витрат підлягає зміні, з стягненням з ОСОБА_1 , на користь банку судового збору у розмірі 650,30 (2102 - 1451,70) грн.

При цьому, позивач також сплатив при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 153,00 грн., який з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги має бути стягнутий на користь АТ «МЕГАБАНК з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 липня 2021 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення штрафу скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 30, код 09804119) штраф у розмірі 40 358 (сорок тисяч триста п`ятдесят вісім гривень) 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» 3 803(три тисячі вісімсот три) грн. 30 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар