Справа №:755/3622/22>
Провадження №: 2/755/3528/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

05 травня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє - адвокат Булаєнко Олексій Казімірович, до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Звертаючись з позовом до суду, позивачка просила стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів в сумі 2 634 грн. 67 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 листопада 2021 року рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано виконавчий напис № 17074 від 01.02.2021 року таким, що не підлягає виконанню, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» за кредитним договором від 12.08.2021 року в розмірі 11 946 грн. 74 коп. В повідомленні Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14 квітня 2022 року вказано, що з пенсії ОСОБА_1 згідно з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича від 18 лютого 2022 року ВП № 64429327 проводилось стягнення загального боргу в сумі 13 951 грн. 41 коп. (в тому числі на проведення виконавчих дій в сумі 810 грн. 00 коп., основна винагорода приватного виконавця в сумі 1 194 грн. 67 коп. та борг на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» в сумі 11946 грн.74 коп.) в розмірі 20 % місячної пенсії. Приватний виконавець виконавчого округу Табінський Олег Володимирович повернув ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1765 грн. 33 коп. та 440 грн. 00 коп., які помилково надіслані йому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області після припинення стягнення на загальну суму 2 205 грн. 33 коп. За період з 01.04.2021 по 28.02.2022 року з пенсії ОСОБА_1 стягнуто загальний борг в сумі 4 840 грн. 00 коп.

10 травня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження позовною заявою з додатками провернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст.279 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 лютого 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було здійснено виконавчий напис, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором від 12 серпня 2011 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк».

18 лютого 2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника, яка була направлена на виконання до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, для здійснення відрахування з пенсій, а також здійснити відрахування на основну винагороду приватного виконавця в сумі 1194 грн. 67 коп. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 810 грн. 00 коп.

В травні 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Табінського Олега Володимировича відкрито виконавче провадження № 64429327.

03 листопада 2021 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області у цивільній справі № 676/4075/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», третя особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було ухвалено рішення, яким: визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 01 лютого 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 17074, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» заборгованості за Кредитним договором від 12 серпня 2011 року в сумі 11 946 грн. 74 коп.

08 грудня 2021 року вказане рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області набрало законної сили.

26 січня 2021 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович направив до Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області лист, в якому просить: припинити стягнення та повернути без подальшого виконання постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника АСВП 64429327 від 18.02.2021. Обґрунтовуючи тим, що на адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва надійшло рішення Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області № 676/4075/21 від 03.11.2021 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 17074 від 01.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», , бул.Вацлава Гавела, 6, м.Київ, 03126, за кредитним договором від 12.08.2011 року в розмірі 11946, грн. 74 коп.

Відповідно до відповіді з Головного Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в ході примусового виконання виконавчого провадження № 64429337 з примусового виконання виконавчого напису в період з квітня 2021 року проводилось стягнення загального боргу в сумі 13 951 грн. 41 коп. (в тому числі витрати на проведення виконавчий дій в сумі 810 грн.00коп., основна винагорода приватного виконавця виконавчого округу в сумі 1194 грн. 00 коп. та борг на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРРАЇНА» в сумі 11946 грн. 74 коп.) в розмірі 20% місячної пенсії. За період з 01.04.2021 року по 28.02.2022 року з пенсії боржника, було отримано загальний борг в сумі 4840 грн. 00 коп., залишок боргу складає 9 111 грн. 41 коп. Оскільки лист приватного виконавця надійшов після того, як було проведено нарахування виплат пенсії за березень 2022 року, тому було здійснено відрахування з пенсії позивача в сумі 460 грн.

15 квітня 2022 року позивачка ОСОБА_1 направила приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Табінському Олегу Володимировичу заяву про повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кошти виконавчого провадження мають спеціальний режим регулювання, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 16 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець - громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода сплачується за вчинення виконавчих дій; може стягуватись у фіксованому та відсотковому розмірах - залежно від того, виконується рішення майнового чи немайнового характеру. Винагорода приватного виконавця складається із основної та додаткової. При цьому, основна - безумовно стягується з боржника. Додаткова - сплачується стягувачем та на боржника покладена бути не може.

Таким чином, підставою для стягнення основної винагороди приватного виконавця є його відповідна постанова, яка виноситься в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 31 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а також статей 27, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, законодавець визначив особливий порядок оскарження такої постанови - до адміністративного суду, в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено обов`язок повернути майно, яке було набуте безпідставно, або якщо підстава набуття в подальшому відпала. Таким чином, оскільки мова йде про набуття майна, то в кондикційних зобов`язаннях ключовим моментом є саме приріст активів у набувача за рахунок потерпілої особи.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (статті 1213 Цивільного кодексу України), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна з часу, коли він дізнався або міг дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави (стаття 1214 Цивільного кодексу України).

Існування понять «потерпілого» та «безпідставного збагачення» за його рахунок повністю нівелюються у виконавчому провадженні, адже винагорода приватному виконавцю сплачується залежно від вчинення виконавчих дій та їх результату, а не за сам факт існування виконавчого документа.

Таким чином, основна винагорода є платою за роботу приватного виконавця, основним доходом від його професійної діяльності. А оскільки приватний виконавець не може займатись іншою оплачуваною роботою (частина третя статті 18 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»), то винагорода є його, по суті, єдиним джерелом доходу.

Відтак, підстава для стягнення основної винагороди приватного виконавця під час виконання майнового рішення не залежить від факту скасування виконавчого документа, а залежить від обсягу вжитих заходів та досягнутих результатів приватним виконавцем.

У відповідності до ч. 7 ст. 31 Закону приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів)

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Згідно ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Склад та розміри витрат виконавчого провадження визначено наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» № 2830/5 від 29 вересня 2016 року.

Здійснюючи примусове стягнення приватний виконавець у будь-якому разі несе витрати, саме тому законодавець розділяє поняття винагороди приватного виконавця (стаття 31 Закону України ««Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів») та витрат виконавчого провадження (частини друга, третя статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Винагорода приватного виконавця - є платою за виконану роботу з примусового стягнення. У той же час стягнуті з боржника суми витрат виконавчого провадження мають компенсаційний, а не прибутковий характер. Отже, відсутній приріст активів у приватного виконавця.

Право стягнення витрат з боржника (і, відповідно, обов`язок їх компенсувати) виникає виключно від факту здійснення виконавчого провадження і залежить від обсягу вжитих заходів примусового стягнення. Витрати стягуються на підставі постанови виконавця (пункт 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Закон не містить положень про повернення боржнику витрат виконавчого провадження, оскільки ця плата є компенсацією. Натомість рішення виконавця щодо їх стягнення може бути оскаржене до адміністративного суду, що передбачено статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

У відповідності до ч. 3 ст. 42 витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

З наведеного положення законодавства про виконавче провадження слідує, що витрати виконавчого провадження це видатки, що нерозривно пов`язані із здійсненням виконавчого провадження і призвані забезпечувати роботу його механізмів, вчинення виконавчих дій, прийняття рішень та застосування заходів забезпечення виконавчого провадження.

У зв`язку з викладеним суд не вбачає в понесених під час здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого напису витратах ознак безпідставно набутого майна.

При цьому суд враховує, що вказані суми ніколи не належали позивачу, тому не можуть бути витребувані у приватного виконавця, оскільки однією з обов`язкових ознак набуття або збереження майна без достатньої правової підстави є належність цього майна потерпілому, статус якого за умови встановлення ознак безпідставно набутого майна мав би позивач.

З урахуванням того, що основна винагорода є платою за вчинення виконавчих дій, що здійснювалися на належній правовій підставі (постанова про відкриття провадження, постанова про стягнення основної винагороди), і ця підстава згодом не відпала, оскільки вказані постанови не визнані протиправними та не скасовані, суд не вбачає підстав для застосування положень глави 83 ЦК України і при розв`язанні цієї вимоги та вважає, що позивачу для стягнення означених сум належить застосувати інший спосіб захисту права.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення на його користь з приватного виконавця безпідставно набутих коштів на суму 2634 грн. 67 коп. не підлягають задоволенню, оскільки такі грошові кошти не можуть вважатися безпідставно набутими, адже це є витрати виконавчого провадження та основна винагорода виконавця, а підставою набуття коштів були постанова приватного виконавця про стягнення з боржника основної винагороди і постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесені приватним виконавцем у межах здійснення нею виконавчого провадження і в межах її повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», які в установленому законом порядку оскаржені до суду не були.

Керуючись 2, 4, 10-15, 81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, ст.ст. 1212 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, відмовити.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.В.Коваленко