Справа № 572/150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року Сарненський районний суд Рівненської області

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/150/22 за позовом ОСОБА_1 до Тинненського ліцею Немовицької сільської ради, Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання незаконним наказу про відсторонення її від роботи, поновити її на роботі шляхом скасування наказу про відсторонення від роботи. Стягнути з відповідача Тинненського ліцею Немовицької сільської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дня відсторонення від роботи по день ухвалення судового рішення, допустити негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць.

Позов обґрунтовуює тим, що вона працює вчителем в Тинненському ліцеї Немовицької сільської ради. Наказом директора ОСОБА_2 вона була відсторонена від роботи з посади вчителя ліцею на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Вказує, що даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню судом, оскільки таке відсторонення суперечить ст.43 Конституції України. Надання медичної допомоги (включаючи профілактику, до якої відноситься вакцинація) проводиться за її згодою. Оспорюваний наказ є таким, що не відповідає положенням ч. 1 ст. 12 та ч.2 ст.14 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» оскільки цей Закон передбачає які щеплення є обов`язковими - ті, які включені до календаря щеплень. Так як щеплення проти COVID-19 не передбачене і не встановлене цим законом як обов`язкове, тому наказ про її відсторонення через відсутність даного щеплення вважає незаконним. Також відповідачем змінено істотні умови праці з порушенням процедури передбаченої ч.3 ст.32 КЗпП, працівника, не було повідомлено не пізніше ніж за два місяці, що є грубим порушенням трудових відносин.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України без повідомлення сторін.

Дослідивши письмові докази, давши їм належну оцінку, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги , суд прийшов до наступного.

Правовідносини між сторонами регулюються КЗпП України, а також іншими нормативно-правовими актами, що застосовуються до трудових відносин.

Судом встановлено, що згідно із повідомленням №39 від 03.11.2021 року вчителя ОСОБА_1 , повідомлено про її відсторонення від роботи з 8 листопада 2021 року в разі неподання ними документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації від Covid-19, або надання медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти Covid-19.

У даному повідомленні не міститься підпису особи, відносно якої воно видане.

Відповідно до наказу від 08 листопада 2021 року: за №164-к - ОСОБА_1 виданого Тинненським ліцеєм Немовицької сільської ради на підставі ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року №1645-ІІІ, наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від 04 жовтня 2021 року №2153, пунктом 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 позивача відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

В даному наказі міститься підпис особи, відносно якої видано наказ, про ознайомлення та вказано, що вона з ним не згідна.

Як зазначено в наказі про відсторонення від роботи, вказаному відстороненню передувало повідомлення позивачу про обов`язковість профілактичного щеплення проти СОVID-19 .

Наданою позивачем ОСОБА_1 довідкою про доходи №2971 від 13.12.2021 року розмір її доходу за травень - жовтень 2021 року склав 105665 грн.

Відповідно до ст.46 КЗпП відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

З аналізу вказаної норми слідує, що перелік випадків відсторонення працівників від роботи, що визначений законодавцем не є вичерпним і може визначатися як законом, так і підзаконними нормативно-правовими актами.

На виконання ст.10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики видано наказ МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021року.

Згідно із Переліком особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, до особливо небезпечних інфекційних хвороб віднесено Covid-19 .

Разом з тим, наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 , на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до примітки до Переліку обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 .

Відповідно до п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 9 грудня 2020 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються.

Вказана постанова є чинною та неконституційною не визнана.

Судом встановлено, що позивач працює в Тинненському ліцеї Немовицької сільської ради, тобто є педагогічним працівником закладу загальної середньої освіти і вказана професія віднесена до тих, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, зокрема COVID-19.

Позивач не надала керівнику закладу освіти - Тинненський ліцей сертифікат про щеплення чи документ, що підтверджує наявність протипоказань до такого щеплення, а тому була відсторонена від роботи.

Отже, керівник навчального закладу, видавши оспорювані накази про відсторонення позивачів від роботи, застосувала порядок відсторонення, який передбачений нормативно-правовими актами, з метою забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу та є виправданим.

Крім цього суд, приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 березня 2021 року (справа № 331/5291/19, провадження № 61-17335св20), про те, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим .

Отже, держава, встановивши відсторонення працівників освіти від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й дітей. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має виправдану мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Суд дійшов висновку, що керівник навчального закладу, на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивачів від роботи, а тому у задоволенні позову в частині визнання незаконними та зобов`язання відповідача скасувати накази про відсторонення від роботи слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Виходячи зі змісту цієї норми, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи є своєрідне призупинення трудових правовідносин та є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, то суд приходить до висновку, що не підлягає до задоволення і вимога позивачів про поновлення їх на роботі.

У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного ст. 43 Конституції України, оскільки за позивачем зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений. Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.

Отже, у зв`язку із відсутністю підстав для визнання незаконними і скасування оспорюваного наказу, у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу також слід відмовити, оскільки вони є похідними.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволенні позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 280 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області 07.05.1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Тинненського ліцею Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області (вул.Шкільна,1 с.Тинне Сарненського району Рівненської області, ), Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області ( вул.Центральна,4 с.Немовичі Сарненського району Рівненської області, ) про визнання незаконними та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: