Справа № 214/3720/21
провадження №2/216/2120/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Корнєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в залі суду № 2 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2021 р. представник Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із вказаною позовною заявою, в якій просила, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2013 року по 01.04.2021 року в розмірі 37808,89 гривень. у зв`язку з невиконанням обов`язків по оплаті за отримані комунальні послуги, а також просила також стягнути нараховані: інфляційні втрати 4354,52 грн. та 3% річних 2010,80 грн., а всього 44174,22 грн. А також сплачений судовий збір в розмірі 2270 гривень.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.06.2022 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яку направлено 14.07.2022 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду від 20.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач не скористався правом подання відзиву, відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглядати за своєю відсутністю, позовні вимоги визнав частково, не заперечував, що послуги надані позивачем отримував. Просить застосувати строк позовної давності. Крім того, просив звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача.

Відповідач з 22.11.2016 року згідно Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер:1-758, видане 22.11.2016 р. Державним нотаріусом Сьомої Криворізької Державної нотаріальної контори набув право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 785, видане 10.07.2018 р. Державним нотаріусом Сьомої Криворізької Державної нотаріальної контори набув право спільної часткової власності на іншу 1/2 частину квартири, будучи зареєстрованим за іншою адресою.

Сторонами не заперечується, що в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в опалювальний сезон поставлялася теплова енергія відповідно до тарифів на теплову енергію, установлених діючим законодавством, не отримуючи оплату за отримані послуги в повному обсязі, в результаті чого заборгованість з 01.10.2013 року по 01.04.2021 року, згідно розрахунку позивача, становить 37808,89 гривень.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» відповідно до тарифів на теплову енергію, постачається централізоване опалення та гаряче водопостачання до житла відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим».

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.

Статтями 317,319 ЦК України встановлюється, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 часину квартири АДРЕСА_2 з 22.11.2016 року в порядку спадкування, а до вказаної дати не користувався зазначеним житлом, а отже, не був споживачем послуг, які надає позивач, суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами підлягають застосуванню за період з 22.11.2016 року до 01.04.2021 року, а в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню стосовно відповідача, оскільки позивачем не доведений факт користування вказаним житлом відповідача за більш ранній період часу.

Відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою (17.05.2021 року), тобто з 17.05.2018 року по 01.04.2021 року (в межах заявлених вимог), що становить згідно наданого позивачем розрахунку з 17.05.2018 року по 31.03.2021 року - 26 368,40 грн., оскільки, останній платіж по погашенню заборгованості відповідачем вчинено у березні 2017 року у сумі 4540,34 грн., і саме від цієї події позивач набув право звернення до суду про стягнення заборгованості з відповідача, чим не скористався.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на те, що відповідач, як встановлено судом, прострочив виконання грошового зобов`язання, він, на вимогу позивача, повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18.

Про особливості здійснення нарахувань в порядку ст.625 ЦК України також зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2020 року в рамках справи № 924/532/19.

Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ «Криворізька теплоцентраль» просило суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.10.2013 року по 01.04.2021 року у сумі 4354,52 грн. та три відсотки річних за цей же період у сумі 2010,80 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 37808,89 грн., при цьому позивачем на підтвердження цих сум був наданий детальний розрахунок із визначенням інфляційних витрат та 3% річних за кожний період із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць.

Оскільки судом визначена до стягнення заборгованість в межах трирічного строку позовної давності у розмірі 26 368,40 грн., за період, починаючи з 17.05.2018 р., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період.

Суд погоджується із розрахунком інфляційних виплат позивача, який відповідає вимогам закону у розмірі 1 368,12 грн. за період з 17.05.2018 р. по 01.04.2021 р., і є обґрунтованим.

При розрахунку 3% річних в межах періоду стягнення суми основного боргу суд виходить з наступного: дата початку нарахування - дата закінчення нарахування та розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 (або 366) днів на рік * [Кількість днів].

Таким чином, розмір 3% річних складає 897 грн. 47 коп., виходячи з наступного розрахунку: з 01.11.2018 по 30.11.2018 (30 днів): 815,95*3% : 100% : 365 *30 = 2,01 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 (31 день): 815,95 +1703,55=2519,50*3% : 100% : 365 *31 = 6,42 грн.; з 01.01.2019 по 31.01.2019 (31 день): 2519,5 +1769,51=4289,01*3% : 100% : 365 *31 = 10,93 грн.; з 01.02.2019 по 28.02.2019 (28 днів): 4289,01 +1779,02=6068,03*3% : 100% : 365 *28 = 13,96 грн.; з 01.03.2019 по 31.03.2019 (31 день): 6068,03 +1780,90=7848,93*3% : 100% : 365 *31 = 20 грн.; з 01.04.2019 по 30.09.2019 (183 день): 7848,93 +202,71=8051,64*3% : 100% : 365 *183 = 121,11 грн.; з 01.10.2019 по 31.10.2019 (31 день): 8051,64 +405,86=8457,5*3% : 100% : 365 *31 = 21,55 грн.; з 01.11.2019 по 30.11.2019 (30 день): 8457,5 +1267,55=9725,05*3% : 100% : 365 *30 = 23,98 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 (31 день): 9725,05 +1537,73=11262,78*3% : 100% : 365 *31 = 28,70 грн.; з 01.01.2020 по 31.01.2020 (31 день): 11262,78 +1714,28=12977,06*3% : 100% : 366 *31 = 33,06 грн.; з 01.02.2020 по 29.02.2020 (29 день): 12977,06 +1429,92=14406,98*3% : 100% : 366*29 = 34,25 грн.; з 01.03.2020 по 31.03.2020 (31 день): 14406,98 +890,32=15297,3*3% : 100% : 366 *31 = 38,87 грн.; з 01.04.2020 по 30.04.2020 (30 день): 15297,3 +268,15=15565,45*3% : 100% : 366 *30 = 38,28 грн.; з 01.05.2020 по 31.10.2020 (184 день): 15565,45 *3% : 100% : 366 *184 = 234,76 грн.; з 01.11.2020 по 30.11.2020 (30 день): 15565,45 +1372,40=16937,85*3% : 100% : 366 *30 = 41,65 грн.; з 01.12.2020 по 31.12.2020 (31 день): 16937,85 +2536,84=19474,69*3% : 100% : 366 *31 = 49,48 грн.; з 01.01.2021 по 31.01.2021 (31 день): 19474,69 +2423,79=21898,48*3% : 100% : 365 *31 = 55,80 грн.; з 01.02.2021 по 28.02.2021 (28 день): 21898,48 +2202,39=24100,87*3% : 100% : 365 *28 = 55,47 грн.; з 01.03.2021 по 31.03.2021 (31 день): 24100,87 +2267,53=26368,40*3% : 100% : 365 *31 = 67,19 грн. Загальна сума складає : 2,01+6,42+10,93+13,96+20+121,11+21,55+23,98+28,7+33,06+34,25+38,87+38,28+234,76+41,65+49,48+ 55,80 +55,47+67,19=897,47 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 26 368,40 грн., інфляційні витрати у розмірі 1 368,12 грн., 3 % річних у розмірі 897,47 грн., а разом у сумі 28633,99 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача мав би бути стягнений судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (64,22 % від ціни позову), в сумі 1457,34 грн.

Проте, згідно наданих відповідачем документів, він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорія 2 (посвідчення серії НОМЕР_1 ) та учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 )

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею ч.6 ст.141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Вказане узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 711/8882/16-ц.

Отже, відповідно до вимог статей 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, відповідач звільнений від сплати судового збору, а тому, він підлягає компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,12,81,141,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 17 травня 2018 року по 01 квітня 2021 року в сумі 26 368,40 грн., інфляційні витрати у розмірі 1 368,12 грн., 3 % річних у розмірі 897,47 грн., всього 28633 гривень 99 копійок (двадцять вісім тисяч шістсот тридцять три гривні 99 копійок). В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір в сумі 1457 грн. 34 коп. компенсувати Акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М.Чирський