Справа № 691/235/20
Провадження № 2/691/32/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Харук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подав позовну заяву від 26.02.2020 (реєстрація по суду - 04.03.2020), про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2 , та керуючись ч. ч. 1, 2 ст.3, ч.2 ст.6 Конвенції ООН про права дитини, ст.141, ч.2 ст.150, ч.1 ст.151, ст.152, ч.ч. 1, 2 ст.155, ч.1 ст.157, ч.ч. 1, 2 ст.161, ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, ч.1 ст.28, ст. ст. 175 - 177, ч.1 ст.188 Цивільного процесуального кодексу України, просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (1), стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2000,00 грн. ( дві тисячі гривень 00 копійок) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (2).

Вимоги позивача обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2008 року по 11 серпня 2011 року, у сторін під час перебування у шлюбі народилася дитина, мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проживання однією сім`єю мали достатній рівень забезпеченості, не мали значних побутових конфліктів, разом опікувались доглядом та вихованням сина; матеріальне забезпечення сім`ї покладалось на нього. Конфлікти в сім`ї розпочалися приблизно з кінця 2010 року. Ситуація постійного конфлікту і невдоволення зі сторони ОСОБА_2 призвела до того, що вирішили припинити подружні стосунки. Подружні стосунки остаточно припинили в серпні 2011 року. Дитина після припинення шлюбних стосунків, залишилась проживати з матір`ю. Позивач продовжував повністю забезпечувати відповідача та сина ОСОБА_3 до того часу, поки ОСОБА_3 не виповнилось чотири з половиною роки, окрім того повністю оплачував оренду плату за 2- х кімнату квартиру, в якій вони залишились проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач повністю вирішував всі матеріальні потреби і фінансував відповідача, з часом почав помічати, що колишя дружина приділяє мінімум свого часу здоров`ю та розвитку сина, ігнорує поставлені лікарями сину діагнози, не виконує приписи лікарів, не займається віковим розвитком сина. Догляд за сином зводився матір`ю виключно до забезпечення базових потреб дитини: накормити, помити, одягнути. Домовлятись і домовитись з відповідачем про її участь в розвиткові і навчанні сина було і залишається неможливим, оскільки вона ігнорує будь-які домовленості. З 3-х річного віку дитини ОСОБА_2 почала передавати йому сина на проживання на декілька днів до ряду. Станом на сьогодні ОСОБА_3 у нього проживає в середньому по 3 - 4 днів на тиждень в період навчання в школі, влітку може проживати місяць, а потім разом їдуть на відпочинок. Коли мати їде у відрядження, то ОСОБА_3 у нього може перебувати по 10 - 15 днів, в канікулярний час ОСОБА_3 переважно у позивача. Фактично ОСОБА_3 порівну проживає на два помешкання і у батька, і у матері.Проживаючи поруч з сином, позивач супроводжує його на діагностичні заходи і лікування в медичні заклади, спілкуюсь з лікарями. В дворічному віці в сина діагностовано лікарями вірус Ебштейна - Бар . Лікарями було призначено курс лікування, який відповідач ігнорувала як недоцільний і за 8 років жодним чином навіть не зацікавилась динамікою цього вірусу у ОСОБА_3 і лікування дитини.Позивач вживає дій і заходів як лікувальних, так і превентивних по даному діагнозу, але значного результату важко досягнути, оскільки коли ОСОБА_3 у відповідача вона припиняє лікування і весь процес зводиться нанівець. Більшість лікарняних ОСОБА_3 проводить у позивача, і ОСОБА_2 тільки за те, щоб лікуванням сина займався він, окрім станів ситуативних з підвищенням температури, щоб їй було не обтяжливо. Ситуація ігнорування матір`ю захворювань сина і недостатності лікування мала місце і з лікуванням хронічного тонзиліту, лікуванням хронічного стафілококу, з лікуванням у ортопеда сколіозу та плосковальгусної постановки стоп, стоматологічного лікування. Він має змогу займатись лікуванням сина виключно, коли він проживає в нього, як тільки мати забирає його до себе всі дії і процедури припиняються. В ОСОБА_3 є проблема вимови кількох літер, є потреба в роботі з логопедом. Логопедична робота повинна здійснюватись щодня для досягнення позитивного результату. ОСОБА_2 категорично відмовляється працювати з ОСОБА_3 по логопедії. Коли шкільний психолог вказала на ряд психологічних проблем у ОСОБА_3 , відповідач відмовилась, в агресивній формі, від участі в роботі зі шкільним психологом, а до приватного психолога пішла з сином 2 рази і в подальшому відмовилась від участі, мотивуючи відсутністю в неї потреби і вільного часу. Більшість психологічних проблем пов`язано з особливостями виховання відповідачем сина, що відображено у висновках шкільного психолога. Ці проблеми й досі заважають повноцінному розвитку дитини, впливають на стресостійкість та адаптивність ОСОБА_3 . Позивач займається і навчанням сина в школі, постійно на контакті з педагогами, допомагає з вивченням навчального матеріалу вдома, займається також позашкільним розвитком ОСОБА_3 - відвідування школи англійської мови, школи лідерства, творчих студій, фізичним розвитком, син протягом п`яти років займається плаванням в СК "SportLife", займався боротьбою, наразі займається єдиноборством. Мати не надає підтримки в починаннях сина, багато з яких критикує, знецінює ті з них, які їй не до вподоби. Критикує та зневажає дії позивача щодо заохочення ОСОБА_3 . Оздоровленням сина займається виключно позивач. За 8 років, що проживають окремо, відповідач жодного разу не повезла ОСОБА_3 на сезонний відпочинок та оздоровлення. Виключно з позивачем син їздить на відпочинок на море та в Карпати . Критична ситуація щодо лікування, навчання, розвитку сина та його соціалізації між позивачем та ОСОБА_2 триває 8 років, але щоб не травмувати сина психологічно приймав щоразу поведінку колишньої дружини як факт, враховував його і продовжував займатися сином. В лютому 2020 року стало відомо від ОСОБА_2 , що вона придбала однокімнатну квартиру у м. Боярка і має намір переїхати туди проживати разом з нашим сином і її матір`ю. Намагався домовитись з ОСОБА_2 щодо того, щоб ОСОБА_3 проживав з ним, а до матері приїздив і спілкувався, коли в них буде на те бажання. Враховуючи те, що 8 років лавірував між бездіяльністю відповідача як матері та забезпечення потреби сина, при цьому жодним чином не руйнуючи їх зв`язок матері і дитини, то і в подальшому не чинитиме перешкоди у їх спілкуванні. Намагався домовитись з відповідачем щодо місця проживання нашого сина, але відповідач повідомила, що в зв`язку з тим, що вона взяла кошти в борг для придбання квартири, то вона має потреби в тих коштах, які він сплачує їй на утримання сина, а це 6000 грн. щомісяця, тому наполягає, щоб ОСОБА_3 проживав з нею. Враховуючи психофізіологічні особливості сина, що зазначені в шкільній характеристиці (потребує допомоги дорослих), висновки психологів, а також невідкладні проблеми, що стосуються здоров`я та розвитку ОСОБА_3 , єдиним виходом для забезпечення системної, регулярної та послідовної роботи за учасю профільних спеціалістів є проживання сина з ним, позивачем. Це дасть змогу планувати та контролювати всі процеси, пов`язані з розвитком та вихованням сина. Наразі ОСОБА_2 має намір зменщити спілкування з сином до двох днів на тиждень або й менше, виставляючи різні умови, що не враховує інтереси ОСОБА_3 . Позивач матеріально та житлом забезпечений, на праві власності володіє двокімнатною квартирою, загальною площею 52,41 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , в квартирі для ОСОБА_3 повністю обладнана житлова кімната, де фактично і проживає син, коли перебуває, зареєстрований фізичною особою - підприємцем, має самостійний дохід, та самостійно планує свій робочий час, що дає змогу приділяти максимум часу синові, а також належним чином забезпечувати потреби своєї дитини. Син ОСОБА_3 є учнем 4 - го класу, навчається з 01 вересня 2016 року в Спеціалізованій школі № 149 м. Києва (м. Кїв, вул. І Світличного, 1). Позивач вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , про стягнення аліментів щомісячно на утримання сина по 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття, що є похідною позовною вимогою, так як син ОСОБА_3 має право на матеріальне утримання як від батька, так і від матері.

Ухвалою від 31.03.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову подала до суду відзив (реєстрація по суду - 01.09.2020). Щодо виконання батьківських обов`язків та забезпечення догляду за дитиною посилається на те, що має достатній рівень знань для попередження загрозливих станів здоров`ю дитини та визначення доцільності тих чи інших діагностичних заходів у дитини, так як закінчила медичний університет з відзнакою. Вона здійснювала більшість дійсно необхідних діагностичних процесів по визначенню стану здоров`я дитини, ходила на профілактичні огляди, зверталася до дільничного педіатра у випадку захворювань дитини, брала офіційно лікарняні і лікувала дитину, купує необхідні ліки, що підтверджується довідкою про подання на підприємство листків тимчасової непрацездатності, при цьому компенсувалось лише 60 % зарплатні. Жодного разу батько дитини матеріально не підтримав при оформленні лікарняного. Крім цього були випадки, коли по догляду за дворічною дитиною допомагала доглядати довірена особа ОСОБА_6 . Щодо вірусу Ебштейн-Бар та цитомегаловірусу, він був виявлений в дитини, коли ще були в шлюбі і спільно проводили всі необхідні діагностичні та лікувальні процедури. Ці відомості зазначені в медичній картці дитини, яку зараз позивач тримає в себе і не повертає в поліклініку. Після розлучення завжди інформувала позивача про стан здоров`я дитини, лікувальні заходи. Позивач, в свою чергу з 2014 року, коли за робочою необхідністю залишила дитину у позивача, приховав інформацію про всі діагностичні, лікувальні заходи, візити до психолога, про які дізналася зі слів дитини, результати обстежень відмовився пояснювати та надавати. В квітні не повідомив, що у дитини був хворобливий стан, отруєння, про це дізналась у закріпленого педіатра, ОСОБА_8 . Після цього позивач відправив без узгодження дитину саму в спортивний табір на 20 днів в епідемічно несприятливу область щодо COVID-19, зі слів дитини, в Івано-Франківську область, Татарів. Щодо розвитку дитини, на всі розвиваючі гуртки, які не пересікалися з робочим графіком, відводила і забирала, навіть якщо оплачував позивач. Якщо не могла відвести дитину на вибрані позивачем гуртки, позивач дорікав, що не займаюсь розвитком дитини. Просила позивача підібрати гуртки для розвитку дитини у вихідні дні, на що він відмахувався і продовжував звинувачувати, що не розвиваю дитину, хоча знайшла довірену особу, яка водила дитину на гуртки під час робочого часу та приводила дитину, переважно відводила і забрала з гуртків сама, рідко це робили його співмешканки ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) або сестра, він з`являвся лише під час оплати. Твердження про те, що не підтримувала розвиток та завдатки дитини є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Також не відповідає дійсності твердження позивача щодо того, що він має вільний графік і може більше приділяти дитині уваги, тому що він практично не водив дитину сам на гуртки і на процедури. Позивач перевантажував дитину гуртками, вимагав щоб дитина в дома робила вправи, дитина дуже виснажувалась, ОСОБА_3 нервував, плакав, повідомляла про це позивача, але він ще більше тиснув, вимагав вести графік вправ. Коли пропонувала проводити час з дитиною на стадіоні поруч з нашими будинками, відмахувався посилаючись на свою зайнятість. Позивач весь час знаходиться на роботі і повертається пізно, про це дитина повідомила й при зустрічі у психолога, яка відмітила в своєму висновку. 22.08.2020 дитина звернулася по Viber з проханням допомогти зібратись в школу, написала список позивачу з необхідним списком речей та запропонувала зустрітись придбати речі, що свідчить про те, що позивач зовсім не орієнтується в потребах дитини і в подальшому це може спричинити ряд ситуацій в житті дитини, які можуть негативно впливати на дитину, може стати жертвою булінгу. А так як позивач проявляє авторитарний стиль поведінки в спілкуванні з дитиною, аж до погодинного контролю, що робить дитина, це ще більше спряє тому, що ОСОБА_3 буде не впевненим і на сьогоднішній день в школі та поза школою, а також в дорослому житті, тобто проживання дитини у позивача може мати негативні наслідки в відаленій перспективі. Це можна уже бачити в заключеннях психолога. Саме емоційна складова в підлітковому віці є важливою в розвитку дитини. З дитиною встановлені довірливі стосунки, він завжди розповідає все і навіть більше, про що питаю чи за своїм бажанням. Під час відвідування дитиною садочка, з 4 по 7 років літній період дитина продовжувала ходити в садочок, окрім періоду відпустки чи відпочинку на морі з батьком, під час літніх шкільних канікул організовувала відпочинок дитини, 2 тижні влітку, 2 тижні взимку, проводила з дитиною. В 2018 року організувала відвідуваня дитиною літнього табору при школі англійської мови Eazy Way пр. Перемоги, 21 А, оплачувала і водила самостійно. В літку 2019 року організувала та оплатила відвідування дитиною 2 тижнів Наукового Табору Техно бум Тарарам , Кадетський гай, 3. На осінніх канікулах в 2019 році організувала та оплачувала відвідування табору Кадрики по математиці Робототехніки. Восени 2019 року організувала відвідування дитиною по вихідним безкоштовного гуртка з Мікроелектроніки в Київському палаці дітей та юнацтва, та позивач в подальшому почав перешкоджати відвідуванню цього гуртка, бо саме в цей час хотів проводити час з сином, а в дитини наявні схильності до майстрування. Певний період ще до школи організувала дитині гурток по малюванню, по АДРЕСА_3 , у дитини хист до малювання, через постійне та неврегульоване втручання позивача в наші плани з дитиною, перестав відвідувати. Будь-які ініціативи щодо розвитку дитини позивач заперечував, заміщуючи на ті, які він вважав гарними, не враховуючи схильність дитини. Розуміючи необхідність фізичного розвитку дитини оплачувала декілька раз і купувала кімоно на гурток єдиноборства Монада при школі. За ініціативи позивача, дитина відвідувала по будням клуб бойових мистецтв. Позивач практично не приймав участі, окрім оплати, в відвідування дитиною даного гуртка. Дитина відвідувала з 2017 по 2019 англійську мову за адресою АДРЕСА_4 , як в будні так і по суботах. Дитині організовувала різний культурний відпочинок, кінотеатр, зоопарк, атракціони, місто професій, природний музей, різні виставки тварин та живий зоопарк, на ніч читала книжки. Твердження позивача про те що не розвиваю чи не підтримую дитину в розвитку є абсолютно безпідставними. До березня 2020 самостійно забезпечувала базові потреби дитини, харчування, одяг, стан здоров`я, житло, освіту, при цьому позивач жодного разу і пакунку з їжею не приніс, не допоміг з перевезенням речей, коли змінювалось житло. Постійно зіштовхувався з неорганізованістю та халатним відношенням до батьківських обов`язків позивача. 4 роки прошу навчити сина їздити на велосипеді, позивач вміє, пропонувала придбати велосипед дитині, витрати розподілити порівну, але позивач постійно відмахується. Таким чином, повністю опікуюсь інтересами і потребами дитини, піклуюсь про нього, займаюсь вихованням, слідкую за розвитком та здоров`ям дитини, напротивагу позивач створював весь час перешкоди особливо в сфері розвитку дитини. В медичні картці дитини, яка знаходиться у позивача, зазначено як мінімум три випадки погірішення стану здоров`я дитини після пербування дитини у нього чи його родичів. Ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Син відвідує школу, спортивні заняття. Повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє навчанню та розвитку дитини. Окрім контролю за навчальним процесом, з сином додатково займається, читає книги, розв`язує завдання, допомагає виконувати позакласну роботу. Щодо утримання позивачем дитини, то розмір аліментів, який був визначений за домовленістю, не достатній для всебічного та гармонійного розвитку дитини, втричі перевищує той розмір коштів, які позивач відправляв на картку, не цікавився дійсними витратами на дитину, не питав, чи вистачало коштів на догляд за спільною дитиною, натомість постійно продовжував звинувачувати в тому, що не розвиваю дитину та не вожу на море в літку. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, реальний доход приховує. Твердження позивача про місце проживання, створення належних умов для проживання дитини, викликають об`єктивний сумнів. Зі слів дитини, весь час, який він проводить за місцем перебування батька, ним займається або тітка ОСОБА_14 - сестра відповідача, або ОСОБА_10 . Сам позивач безпосередньої участі у вихованні та розвитку сина не приймає. Позивач під час подружнього життя проявляв фізичну агресію. Весь час в подружні стосунки втручалися його матір та сестра з корисливих цілей, і в теперішньому процесі вони теж зацікавлені. Постійно слідкує за станом здоров`я сина, знає про його хворобу, як потрібно звести до мінімуму ризики проявлення хвороб, відвідує з сином лікарні, піклується про його розвиток, з сином є психологічний контакт, прив`язаність один до одного, любить сина та має змогу забезпечити його всім необхідним, офіційно працевлаштована а АТ "Київський вітамінний завод" з 01.12.2014 року на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту відділу зовнішньої служби, має стабільний дохід, створені належні умови для проживання дитини, має спеціально відведене місце для занять та для відпочинку, спальне місце, та проживання сина з нею віповідає його інтересам. Має можливість повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька, що і робила протягом більше ніж 10 років.

Та, в зустрічній позовній заяві, що зареєстрована в суді - 01.09.2020, яка прийнята до розгляду з позовом ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_2 керуючись ст. ст. 150, 155, 157, 159, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 27, 174 - 178 Цивільного процесуального кодексу України, просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання (1), стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (2), стягнути з відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп..

На обгрунтування заявленої вимоги, позивач ОСОБА_2 вказує, 21 листопад 2008 року між нею та первісним позивачем (відповідачем по зустрічному позову) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровицького районного управління юстиції Рівенської області, актовий запис № 121. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 . Рішення Городищенського районного суду Черкаської області у справі № 2-606/11 шлюб було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з первісним позивачем, син постійно проживав з нею, в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . 04 лютого 2020 року в інтересах сім`ї придбала власну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , де планує проживати разом з дитиною. Розмір аліментів був визначений за домовленістю, разом з тим цих коштів на сьогодні недостатньо щоб забезпечити гармонійний розвиток дитини. Повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Син відвідує школу, спортивні заняття. Повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє навчанню та розвитку дитини. Окрім контролю за навчальним процесом, з сином додатково займається, читає книги, розв`язують завдання, допомагає виконувати позакласну роботу. Батько дитини іноді приходить до сина, бере його гуляти та в гості до себе, але в зв`язку з цим виникають проблеми. Відповідно до висновку Міського центру дитини Київської міської державної адміністрації № 74 від 22 липня 2020 року, в сина ОСОБА_3 діагностується боязь агресії, настороженість, середній рівень тривожності. В ОСОБА_3 присутня емоційна прив`язаність до матері, що є значимою людиною в житті дитини. Постійно слідкує за станом здоров`я сина, знає детально про його хворобу та як потрібно звести до мінімуму ризики проявлення хвороб, постійно відвідує з сином лікарні, піклується про його розвиток, з сином має психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Відповідач, порушуючи свої батьківські обов`язки, дозволяє дитині, в той час, коли дитина перебуває з ним, без її нагляду і контролю вживати шкідливі продукти харчування, що призводить до розладу здоров`я дитини. Якщо в дитини є призначеня лікаря про курс лікування і в цей час батько забирає його до себе для побачення з сином, то виникали часто ситуації він міг давати заборонені лікарем продукти. Такі дії відповідача завдають шкоди здоров`ю дитини та прямо порушують вимоги рекомендацій лікарів, та положень ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Піклуючись про здоров`я сина, постійно намагається поговорити з відповідачем про його обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, контролювати його побачення з сином, оскільки не довіряє відповідачу і побоюється, що він знов порушить своє слово і буде давати дитині заборонені продукти. Але відповідач став ще більше погрожувати, що забере дитину собі, що він краще знає як виховувати сина. 12 березня 2020 року відповідач забрав дитину після тренування з дозволу позивача на одну годину на прогулянку по вулиці, але після спливу цього часу він дитину не повернув і відмовився його віддавати та приводити додому, мотивуючи тим, що він поверне сина завтра і погрожував що взагалі, якщо захоче, то не віддасть дитину і вона ніколи сина не побаче. Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням, водила її до дитячого садочку, школи, спортивної секції, син прив`язаний до неї, відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період коли проживали разом, то вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з нею. Спілкуванню відповідача з дитиною не перешкоджає, але на сьогоднішній день, часті сварки з відповідачем, його недисциплінованість і безвідповідальністю щодо здоров`я дитини та його погрози відібрати дитину, ускладнюють виконання наших усних домовленостей. Психологічно син не готовий проживати з батьком, оскільки вихованням сина здебільшого займалася вона і у них тісний зв`язок матері і дитини. Оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в її адресу, що забере дитину до себе, а також те, що він вже так вчинив і не віддавав сина, підставляв під загрозу стан його здоров`я не враховуючи приписи лікаря, суд має визначити місце проживання дитини з нею. Любить свого сина та має змогу забезпечити його всім необхідним, має нормований робочий день, офіційно працевлаштована та має стабільний дохід, з роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати. З метою поліпшення житлових умов, у лютому 2020 року, придбала в особисту приватну власність квартиру, отже належні житлові умови для проживання дитини створені. Крім того, за обставин, які склалися, створені найкращі умови для дитини, в нього є спеціально відведене місце для занять та для відпочинку, окремо забезпечено спальне місце. Щодо навчального закладу розглядає варіант про зміну навчального закладу, який забезпечить отримання дитиною високого рівня знань, Боярський академічний ліцей та розвитку більш міцних соціальних зв`язків, так як міцні соціальні зв`язки у дитини по теперішньому місті навчання поки не сформовані. Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити його на її, як матері, утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_7 . Не одружена, близьких відносин з чоловіком не має, тому планує весь свій час присвятити вихованню та розвитку сина. Разом з тим, відповідач перебуває у цивільному шлюбі разом з особою на ім`я ОСОБА_10 , яка "підміняє" дитині матір, коли знаходиться у відповідача. Зі слів дитини, весь час, який він проводить за місцем проживання батька, ним займається або тітка ОСОБА_14 - сестра відповідача, або ОСОБА_10 , співмешканка відповідача. Сам відповідач безпосередньої участі у вихованні та розвитку сина не приймає. Проживання сина разом з матір`ю відповідає його інтересам, вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися безперервним вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не взмозі. Разом з тим, не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Враховуючи стан здоров`я дитини і поведінку відповідача - батька дитини, його побачення з сином повинні бути контрольованими аби не завдати шкоди дитині. При стягненні аліментів з боржника просила врахувати, що він є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей.

Відзив від ОСОБА_1 (відповідача по зустрічному позову) не надходив.

У вказаній цивільній справі проведено підготовче судове засідання за участі сторін та згідно ухвали суду призначено до судового розгляду, тобто судом створені належні умови для доведення сторонами своїх позицій щодо заявлених вимог.

В судове засідання 02.02.2022 прибув позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_15 .. Третя особа за первісним позовом Орган опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належно повідомлені, підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 321, в судове засідання не з'явились, просили про розгляд справи за відсутності представника, надали до суду листа від 20.01.2021 № 108 - 673 (реєстрація по суду - Вх. № 363/21 від 28.01.2021), та вказали, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним підтримують, проти позовних вимог ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з нею заперечують, аргументи та міркування містяться у висновку, що додається, та винести законне рішення, виходячи з інтересів малолітнього. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за зустрічним позовом, Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації повідомлені належно та своєчасно, підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 348, не з'явились, без повідомлення причиин, заяв (клопотань) не надходило. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 будучи належно повідомленою про час, місце та дату судового засідання (розгляду) цивільної справи, в тому числі й за її позовними вимогами, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 330, повторно не з`явилася до суду, без повідомлення причин, заяв (клопотань) про слухання справи чи розгляд за її відсутності на адресу суду не надходило.

Заслухано думку учасників цивільної справи, які прибули до суду, щодо можливості проведення судового засідання з розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба усправах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за відсутності відповідача (позивача) ОСОБА_2 , третіх осіб, та за відсутності підстав до відкладення, судом, згідно статтею 223 ЦПК України, ухвалено про можливість судового розгляду.

Так, частина 1 статті 223 ЦПК України передбачає, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави відкладення розгляду справи в судовому засіданні встановлені в частині 2.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, врахуваваши доводи позову, відзиву, зустрічного позову, думку дитини, вивчивши матеріали справи, приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, вказавши, що коли вони як батьки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, розлучилися, дитині було два роки, з чотирьох років дитина почала проживати на дві сім`ї, то у мами, то у тата, з початку карантину - лютий/березнь 2020 року ОСОБА_3 виявив бажання та постійно проживає з батьком в м. Києві, не бажає йти до мами та проживати у м. Боярка, Київської області, куди переїхала відповідач придбавши житло, навчається в школі, має друзів, займається в гуртках. Разом з матір`ю ОСОБА_3 в однокімнатній квартирі також проживає її мати, яку ОСОБА_3 не знає, так як не підтримували стосунків, не спілкується з нею, в одній кімнаті має проживає три особи різного покоління, статті, що свідчить про неналежні матеріально-побутові умови для проживання дитини, який є дванадцятирічним хлопчиком, окрема кімната відсутня. Підставою для звернення до суду щодо визначення місця проживання дитини, яка є прописана в м. Городище Черкаської області, а фактично проживає в м. Києві стало те, що відповідач, мати дитини, не займалася сином ОСОБА_3 , ігнорувала проблеми із здоров`ям, здійснювала систематичний тиск, сварила, не бажала бачити те, що син має психологічні проблеми. За два роки проживання з батьком, дитина з матір`ю бачилася не більш трьох разів, один - два місяці спілкувалися по телефону, шалений тиск зі сторони матері пригнічував дитину. Домовитись з відповідачем щодо місця проживання дитини, спільного виховання, піклування, утримання, на даний час не можливо. Відповідач в приміщенні суду, коли була останній раз в засіданні, тиснула на ОСОБА_3 , щоб той висловився, що має бажання проживати з нею. Спілкування матері та дитини зведено на нівець, дитина писала матері, не відповідала, коли відповіла, то написала, що у неї немає більше сина. ОСОБА_3 відчуває вину в тому, що батьки розлучилися, конфліктують, що не можуть спілкуватися, вирішити питання щодо його проживання. За час проживання з матір`ю, лікуванням, відпочинком та матеріальним забезпечення дитини, займався батько. Мати принижувала дитину, сварила. Щоб у ОСОБА_3 була стабільна психіка йому слід проживати з батьком. Малолітній прив`язаний до батька, любить його, рівняється на нього, і має бажання жити в сім`ї батька, а з мамою спілкуватися, проводити час. В разі коли дитина буде проживати з батьком мати має нести обов`язок по утиманню ОСОБА_3 , визначають розмір аліментів в 2000,00 грн., що є менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, хоча це питання не є принциповим, батько сам має змогу матеріально утримувати сина, забезпечувати його відпочинок, розвиток. Перешкод в спілкуванні дитини з матір`ю не було, не має, і не буде, якщо ОСОБА_3 буде вияляти таке бажання, і їх спілкування не буде мати негативний вплив на дитину. Заявлений зустрічний позов до задоволення не підлягає, не доведений, а враховуючи те, що відповідач (позивач) до суду не з`явилася тричі підлягає залишенню без розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубровського районного управління юстиції Рівенської області, актовий запис № 121, був розірваний.

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 76 від 20.07.2009 року.

Згідно рішення суду від 11.08.2011 року, місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності спору між батьками, після розірвання шлюбу, визначено з матір'ю ОСОБА_2 ..

Та, між батьками дитини ОСОБА_3 досягнуто домовленості, щодо утримання сина, батько ОСОБА_1 сплачував аліменти, щодо виховання, спілкування, проживання.

Після розірвання шлюбу дитина проживала з матір'ю. З чотирьох років ОСОБА_3 проживав на дві сім'ї, то у мами, то у тата, більшість часу з мамою. Коли ОСОБА_3 виповнилася шість років батько почав регулярно брати сина на проживання до себе, зі слів, дитина не хотіла повертатися до матері. Між батьками виникали конфлікти щодо місця проживання дитини. З березня 2020 року, при згоді матері, малолітній ОСОБА_3 почав постійно проживати з батьком, зі слів не виявляє бажання проживати з матір'ю. З часом, питання щодо місця проживання дитини, між батьками малолітнього набули постійного конфлікту. На зараз дитина проживає з батьком, з матір'ю не спілкується. До складу сім'ї ОСОБА_3 включає маму, тата, ОСОБА_10 (цивільну дружину батька), двоюрідних сестер, бабу та тітку. Найближчими людьми є мама і тато, має емоційну прив'язаність до обох.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не чинить відповідачу ОСОБА_2 будь-яких перешкод у спілкуванні, побаченні з сином, а також його вихованні.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають у визначенні місця проживання малолітньої дитини та в обов'язку матері, батька утримувати дитину.

Судом оцінено (досліджено) надані сторонами письмові докази, а саме,

- позивачем ОСОБА_1 : свідоцтво про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (1); паспорті дані ОСОБА_1 (2); свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (3); договір купівлі-продажу квартири від 18.11.2015 року за адресою АДРЕСА_2 , покупець ОСОБА_1 (4); характеристику з дитячого табору активного відпочинку "Кислород" № 2 від 25.08.2021, батько хлопця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відпочивав в період з 12 по 25 липня 2021 року, ОСОБА_1 , організував відпочинок своєї дитини, забезпечив матеріальну частину, завжди був на зв'язку, цікавився станом дитини, його психологічною адаптацією, у сина та батька дуже теплі товариські відносини, батько безсумнівний автритет у ОСОБА_3 (5); довідку з клубу єдиноборств "Монада" від 29.09.2021 року, ОСОБА_3 в період з 29.06.2021 по 10.07.2021 провів в оздоровчому таборі, оплата путівки була здійснена батьком ОСОБА_1 (6); психологічну характеристику з дитячого табору "Friends World English Camp", ОСОБА_3 відпочивав в період з 29 липня по 7 серпня 2021 року, порівнюючи з минулим роком ОСОБА_3 почав ділитись емоціями та внутрішніми переживаннями, став більш відкритим, впродовж розмови часто згадує тата, з задоволенням розказує про нього, каже, що пишається ним, видно, що тато дуже опікується сином, хвилюється за нього, також комунікація з усіх питань щодо відпочинку проводилась з батьком ОСОБА_1 , порівнюючи з минулим роком, у поведінці, психічному та психологічному розвитку хлопчика помітні значні позитивні зміни, звертають увагу на самостійність та самодисципліну дитини (7); консультативний висновок лікаря ортопеда-травматолога дитячого Національної дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ" від 23.09.2021 року (8); заяву ОСОБА_19 № 2584 від 29.09.2021 року (9); договори фітнес клубу "Sport Life" про надання спортивно-оздоровчих послуг ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 № ИДС 3541 від 03.01.2015 року, № ПРЯ 25697 від 14.12.2015 року, № КДА 15566 від 31.01.2018 року, № КДА 23202 від 30.08.2019 року, з квитанціями на оплату (10); квитанції № 95, № 15 Школи англійської мови "Target Language Academy" (11); довідку про навчання в учбовому центрі KIDBI за 16.07.2020 року № 16/07, оплату занять (12); довідку практичного психолога ОСОБА_20 про результати психологічного дослідження, травень 2017 року, звернувся батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина звернення: нестабільний емоційний стан хлопчика з елементами самокритики, побоювання іти до школи через страх покарання за неправильно виконані домашні завдання, страх перед покаранням та осудом з боку матері за помилки, невірні дії, занепокоєння батька з приводу емоційного стану сина, негативного ставлення хлопчика до матері, страх повідомляти їй про певні речі. Дитина у ситуації розлучення і окремого проживання батьків дитини, незгода батька з особливостями виховної позиції матері. Щодо особливостей свого місця в сім'ї і ставлення до батьків малюнок і бесіда з дитиною показали наступне. Хлопчик намалював себе разом з батьком, його дружиною і старшим братом під час відпочинку в Карпатах . Матір хлопчик не намалював, пославшись на те, що її з ними не було. У ході бесіди на пропозицію намалювати, ніби мама зустрічає його з відпочинку, хлопчик на малюнку зобразив додаткову копицю сіна, і все-таки відмовився малювати матір, пославшись на брак місця. Про своє перебування в родині батька хлопчик розповідав вільно і зацікавлено. Розгорнутих відповідей про матір уникав, наполегливі розпитування припинив, сказавши, що мама забороняє розповідати про те, що вдома, що то особисте, і вона буде сваритися, якщо дізнається. Хлопчик відчуває на собі психологічний тиск, який спричиняє комплекс провини і підсвідому аргесію до матері, а також стійких страх перед покаранням, що провокує певні невротичні реакції і блокує його ініціативність, самовираження, може стати причиною подальших комплексів. На пропозицію прийти до школи і обговорити висновок про психо-емоційний стан дитини, про допомогу дитині з найменшими психотравмуючими наслідками пережити ситуацію розлучення і роздільного проживання батьків, про можливий негативний вплив сімейної ситуації на стосунки і майбутню успішність сина у школі, мати хлопчика відповіла по телефону у досить агресивній манері, намагалась здійснювати тиск, що вона не надавала згоди індивідуально спілкуватись з її сином. Особиста зустріч з мамою так і не відбулася (13); висновок № 74 від 22 липня 2020 року психологічного обстеження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проведенного на підставі запиту Служби у справах сім'ї та дітей Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації від 11.06.2020 року вх. № 069010/151, про те, що під час роботи психоемоційний стан дитини був здебільшого спокійний, врівноважений, але теми щодо взаємовідносин із матір'ю викликали хвилювання. До складу сім'ї включає маму, батька, ОСОБА_10 (цивільну дружину батька), двоюрідних сестер ( ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ), бабусю ОСОБА_2 , тітку ОСОБА_14 . Найближчими та найважливішими людьми для ОСОБА_3 є мати та батько. Батька він сприймає як авторитетну та сильну фігуру, ідеалізує, орієнтується на його думку. В ОСОБА_3 присутня емоційна прив'язаність до матері, вона являється значимою людиною в житті дитини. Хлопець постійно згадує про маму, вважає що вона його любить, але хвилюється, що мама може бути ображена чи зла, через те що він не поїхав до неї. В дитини також гарні відносини з ОСОБА_10 (цивільною дружиною батька), бабусею, тіткою, двоюрідними сестрами. Дитина на пряму залучена у конфлікт між батьками. Хвилюється, що віддаючи перевагу одному із батьків, він може образити іншого (14); психологічну характеристику соціального психолога Friends world на ОСОБА_3 29.06.2009 (15); податкові декларації платника Єдиного податку ФОП, на підтвердження що ОСОБА_1 дійсно є фізичною особою-підприємцем (16); характеристику КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" житлово-експлуатаційна дільниця № 901 від 24.07.2020 на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, звернень та скарг від сусідів та мешканців житлового будинку АДРЕСА_8 , не було (17); щоденник LM-БАННІ, LMActivator (стоматологія) від 05.03.2020 року (18); товарній чеки, замовлення, фіскальні чеки, рахунки-фактури (19); висновки лікарів, акти про надані медичні послуги, консультативні висновки, консультації лікарів, висновки обстежень, довідки клінік щодо стану здоров'я дитини ОСОБА_3 за період з 2017 по 2020 роки (20); акт обстеження умов проживання від 16.07.2020, з метою визначення місця проживання дитини, за адресою: АДРЕСА_2 , для дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, відведена окрема кімната площею - 14 кв.м., в кімнаті є окреме спальне місце, шафа-купе для речей та одягу, обладнаний куточок для навчання (стіл, полички для книжок) та куточок для заняття спортом (шведська-стінка), квартира облаштована необхідними меблями та побутовою технікою, з усіма комунальними зручностями, проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дитина, ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - цивільна дружина батька дитини. Висновок: Для дитини створені належні умови проживання (21); чеки по фінансових випалатах (аліменти) на утримання дитини ОСОБА_3 (22),

- відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) ОСОБА_2 : рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11.08.2011 року в цивільній справі № 2-66/2011 року, про розірвання шлюбу (1); паспортні дані ОСОБА_2 (2); Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою АДРЕСА_7 , власник ОСОБА_2 (3); довідка Приватного акціонерного товариства "Київський вітамінний завод" від 20 серпня 2020 року № 388/к, про те, що ОСОБА_2 з 01.12.2014 року працює на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту відділу зовнішньої служби, надано три листка непрацездатності, догляд за дитиною (4); характеристику Вих. № 190 на учня 5-б класу спеціалізованої школи № 149 м. Києва ОСОБА_3 від 18.08.2020 року, батьки приділяють багато уваги вихованню сина, один з батьків завжди присутній на батьківських зборах (5); декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (6); акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 від 01 грудня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_7 , для дитини є окреме ліжко, письмовий стіл, шафа, зона для відпочинку, санітарний стан приміщення задовільний, характеристика батьків - спілкування з дитиною щодня в тел. режимі в зв'язку з тим, що батько дитини перешкоджає матері бачитись з сином (7); характеристику ОК "ЖБК "Білогородський" від 01.12.2020 року Вих. № 14-1, на ОСОБА_2 щодо відсутності скарг від сусідів та мешканців (8); заяву ОСОБА_2 щодо реєстрації місця проживання малолітного сина ОСОБА_3 від 08.01.2020, від 22.01.2020 (9); довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 (10); листи - відповіді про результати розгляду заяв ОСОБА_2 щодо перешкод у спілкуванні та побаченні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 22.09.2020, від 11.12.2020 (11); товарні чеки, виписки, чеки на придбання товарів та послуг (12),

а також Висновок Органу опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.01.2021 № 108 - 672.

Що стосується позовних вимог щодо визначення місця проживання, то суд прийшов до такого.

Згідно із статтею 29 частина 3 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

В статті 160 частина 2 Сімейного кодексу України зазначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частинами 1, 2 статті 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За Висновком Органу опіки і піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.01.2021 № 108 - 672, який врахований судом, питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації 17.12.2020 року, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітньої дитини, керуючись статтями 19, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", враховуючи думку малолітнього та рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, ОСОБА_1 .

При прийнятті даного рішення взято до уваги, що 21.07.2020 у бесіді з працівниками служби малолітній зазначив, що з березня 2020 проживає з батьком, до цього проживав періодично то з мамою, то з татом, це залежало від його бажання. Хлопчик обізнаний щодо судового конфлікту про визначення його місця проживання. Зазначив, що батько постійно возив його на відпочинок та оздоровлення, а мама ніколи. ОСОБА_3 зазначає, що у батька для нього облаштована окрема кімната, йому допомагають із домашнім завданням, а у мами одна кімната та ще й з ними живе бабуся. Він вчить уроки там де їсть. На сьогодні бажає проживати з батьком, з мамою не бажає спілкуватись, бо мама постійно кричить, свариться, ображає його і сама ображається, у відносинах з мамою вважає краще мовчати та не розмовляти з нею. Вважає, що у майбутньому йому буде краще з татом, так як тато займається з ним, слідкує за його здоров`ям, розмовляє про майбутнє, будує з ним плани, ОСОБА_3 відчуває себе з татом у безпеці.

Відповідно до характеристик від 13.02.2020, 23.06.2020 та 18.08.2020, наданих спеціалізованою школою № 149 м. Києва, ОСОБА_3 завжди має охайний вигляд, в повній мірі забезпечений шкільним приладдям, батьки приділяють багато уваги вихованню сина, допомагають у підготовці творчих домашніх завдань, сприяють всебічному розвиткові дитини у позашкільний час, були присутні на батьківських зборах. Батько систематично відвідує школу, цікавиться успіхами дитини, турбується про психоемоційний стан дитини, прислухається до рекомендацій класовода. Спілкування матері з класоводом завжди відбувалось через Вайбер додаток, періодично цікавилась навчальними досягненнями ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку психологічного обстеження від 22.07.2020, наданого Міським центром дитини служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у дитини діагностується середній рівень тривожності, до складу сім`ї включає маму, тата, ОСОБА_10 (цивільну дружину батька), двоюрідних сестер, бабу та тітку. Найближчими людьми для ОСОБА_3 є мама і тато, присутня емоційна прив`язаність до мами. Розповів спеціалісту, що не хоче до мами, бо вона його сварить та кричить, папа нічого про маму не говорить, а мама говорить, що тато поганий. Коли мама дізналась про його бажання жити з татом написала йому смс, що тепер у нього не має мами, а у неї не має сина, що дитину сильно засмутило. При спільній зустрічі з мамою уникав відповіді на пропозицію мами приїхати до нього. Батькам рекомендовано не втягувати дитину до конфлікту, не розповідати ОСОБА_3 про свої образи, домовитись про спілкування дитини з кожним із батьків.

ОСОБА_1 працює, зареєстрований, як фізична особа-підприємець, матеріально та житлом забезпечений, позитивно характеризується за місцем проживання.

ОСОБА_2 про розгляд питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомлена, однак документів необхідних для підготовки висновку до суду по суті спору до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не надала.

Згідно статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Під час опитування дитини, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має повних 12 років та проживає з березня 2020 року в АДРЕСА_2 з батьком ОСОБА_1 , в присутності практичного психолога ОСОБА_28 , судом встановлено, що хлопчик емоційно прив'язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом. Вік і рівень розвитку хлопчика дозволяють йому усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання. Так, в судовому засіданні 02.02.2022 ОСОБА_3 вказав, що однаково любить як маму так і тата, але у тата йому комфортніше, він піклується про нього, не бажає змінувати школу, що потрібно буде зробити коли буде проживати з мамою в м. Боярка, коли сказав мамі, що залишиться жити з татом, то мама змінила відношення до нього, не спілкуються, мама проживає з бабусею, він бажає бачитись, зустрічатись з мамою, проводити з нею час, спілкуватися, але не проживати, мама сварила, не розуміє чому батьки перестали проживати однією сім'єю, але тато нічого поганого про маму не говорить, каже, що так буває в житті, розуміє, що між батьками є конфлікт, який має вирішити суд, щодо місця його проживання, то з татом та його цивільною дружиною ОСОБА_10 , тато виявляє більшу увагу до нього, водить на спорт, відпочивають разом, займається в дома, займається його лікуванням, розмовляє про майбутнє, будує з ним плани, мама була постійно на роботі, дуже мало проводила з ним час. Висловив бажання проживати разом із батьком, пояснивши, що йому там проживати зручно та комфортніше.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень статті 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, частини 2 і 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", статті 161 СК України, вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі "М.С. проти України" виніс рішення де визначив "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається проживати дитина, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Приймаючи рішення, суд також враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові у справі № 404/3499/17 від 21 липня 2021 року, що визначення місця проживання дітей із батьком, з яким вони безперервно проживали тривалий час, забезпечує їм спокійне та стійке середовище і не порушує прав матері, та Європейського суду з прав людини, викладену в § 54 рішення у справі "HUNT v. UKRAINE" № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, де зазначено, що "… між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків".

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв'язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов'язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов'язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".

Суд, виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками, аналізуючи позицію відповідача (позивача) ОСОБА_2 , оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з прив'язаності його до одного з батьків, у даний час необхідно з батьком ОСОБА_1 , задля унеможливлення в майбутньому маніпулювання місцем проживання дитини, та враховує його вік, повних дванадцять років, стать, потреби у повсякденному житті, в контексті першочергового урахування інтересів дитини, тривалість проживання дитини з батьком, з березня 2020, та те, що дитина проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, як і добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов'язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, оскільки батько за умовами проживання, з урахуванням його доходів, особистих якостей, обставин життя, особливостей відносин з сином, має перевагу перед матір'ю дитини ОСОБА_2 при визначенні місця його проживання, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, і зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини сприятиме повноцінному вихованні та розвитку.

В той же час судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється фізичною особою - підприємцем, має дохід, будь-яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання дитини разом з позивачем за первісним позовом може зашкодити інтересам дитини, в ході розгляду справи не здобуті.

При розгляді справи в судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами виник із-за малолітньої дитини, яка на даний час досягла віку, як передбачено законодавством, що може бути враховано її думку з ким із батьків вона хоче проживати.

В судовому засіданні була заслухана думка малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переконливо зазначив про бажання проживати разом з батьком.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі "Хант проти України" зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі "N.TS. та інші проти Грузії" зазначено, що обов'язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз'єднання, проте не є абсолютним. Возз'єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов'язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).

Вирішуючи спір, суд віддав перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі ОСОБА_2 спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов'язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання його з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно нього та участі у його вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини, щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, то суд прийшов до такого.

Відповідно статей 180 - 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у статті 180 СК України, статті 27 Конвенції про права дитини.

Згідно зі статями 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Як слідує з положень статті 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Слід також зауважити, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як слідує з положень частини 2 статті 180, частини 1 статті 183, частини 1 статті 191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач ОСОБА_2 є здоровою та працездатною людиною, працює в Приватному акціонерному товаристві "Київський вітамінний завод" з 01.12.2014 року, отримує заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, у зв'язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини, яка наразі проживає з позивачем.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням, викладеного та того, що місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком ОСОБА_1 , принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень статті 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів із стягуванням з ОСОБА_2 на користь позивача, аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 2000,00 грн. (прожитковий мінімуму для дитини від 6 до 18 років становить 2618,00 грн.), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.03.2020 року.

Що стосується зустрічних позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, то суд прийшов до такого.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Отже, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).

Згідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 ні на 22.12.2021, ні на 25.01.2022, ні на 02.02.2022, до суду не з'явилася, заяв про слухання цивільної справи за її відсутності не надходило, як і заяв про підтримання нею поданої позовної заяви, чи заяв про відкладення слухання справи.

Аналіз норм, вказаних у частині 5 статті 223, пункті 3 частини 1 статті 257 ЦПК України дає підстави стверджувати, що повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Наведене, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду навіть за наявності поважних причин такої неявки, узгоджується з висновком викладеним ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019 року та у постанові ВС/КЦС у справі № 465/6555/16-ц від 28.10.2021 року.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позов є обґрунтованим та підставним, а зустрічний позов ОСОБА_2 , зважаючи на розумні строки розгляду справ, згідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України без розгляду.

З огляду на ухвалення рішення на користь позивача за первісним позовом, та те, що остнній не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, в тому числі за сплату судового збору за одну із позовних вимог, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840 грн. 80 коп. судового зботу за вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини, покладається на відповідача.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини, ст. ст. 19, 141, 142, 153, 160, 161, 171, 179, 180 - 182 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 257 ч.1 п.3, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.03.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп..

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржено. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення суду виготовлений 04 лютого 2022 року.

Суддя Л. П. Синиця