Справа № 134/882/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2022 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати за ним право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , який належав на праві власності ОСОБА_2 Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жабокрич Тульчинського району Вінницької області померла його мати, ОСОБА_2 . До своєї смерті вона проживала в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Даний житловий будинок до 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів, головою і єдиним членом якого являлась його мати, ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради. Після ліквідації колгоспів будинок перейшов у її власність згідно діючого на той час законодавства України.

Житловий будинок має загальну площу 88,6 кв.м., житлову площу 54,6 кв.м., і складається з наступних будівель: А - житловий будинок, а - веранда, а1 - ганок, Б - літня кухня, В - гараж, В/п - погріб, Г - сарай, 1-4 - огорожа.

Все своє майно мати заповіла йому, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Жабокрицької сільської ради, ОСОБА_4 , 9 серпня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №57.

Спадщину після смерті матері він прийняв подавши у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Коли звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про прийняття спадщини, то йому було видано свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом тільки на належну матері земельну ділянку. Що стосується оформлення спадкових прав на житловий будинок, то нотаріусом було роз`яснено, що відповідне свідоцтво про право на спадщину йому не може бути видане, оскільки мати при житті не оформила правовстановлюючий документ, який підтверджує її право власності на житловий будинок.

В даний час спадкові права на житловий будинок після смерті матері ні на кого із спадкоємців не оформлені, тобто це майно в порядку, встановленому ЦК України, може відійти у власність Крижопільської селищної ради.

Таким чином він був змушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси.

Позивач в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просять справу розглянути в його відсутність, щодо заявлених позовних вимог поклався на думку суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст.211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом.

Суд, розглянувши подані позивачами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності. Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жабокрич, Тульчинського району, Вінницької області, померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Даний житловий будинок до ІНФОРМАЦІЯ_2 відносився до суспільної групи колгоспних дворів, головою і єдиним членом якого являлась ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради. Після ліквідації колгоспів будинок перейшов у її власність згідно діючого на той час законодавства України.

Житловий будинок має загальну площу 88,6 кв.м., житлову площу 54,6 кв.м., і складається з наступних будівель: А - житловий будинок, а - веранда, а1 - ганок, Б - літня кухня, В - гараж, В/п - погріб, Г - сарай, 1-4 - огорожа.

Все своє майно спадкодавець заповіла позивачу, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Жабокрицької сільської ради, ОСОБА_4 , 9 серпня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №57.

Спадщину після смерті матері, позивач прийняв подавши у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, лише на земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись вимогами ст.ст. 12,81, 263-265 ЦПК України, с у д

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 , який належав на праві власності ОСОБА_5 . Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 . Відповідач: Крижопільська селищна рада, місце знаходження смт Крижопіль, вул. Героїв України, 59 Вінницької області, .

Суддя: