Справа № 450/637/22 Провадження № 2/450/1087/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представник позивача Вельгош Т.М.

представника відповідача та третьої особи Львівської обласної прокуратури Жукровського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Офісу Генерального прокурора України, треті особи Львівська обласна прокуратура, Головне Управління Національної поліції у Львівській області, Державна Казначейська служба України про предмет спору : стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача) : 11.05.2013 року приблизно о 06 годині, відбулась ДТП за таких обставин, ОСОБА_1 , керуючи колісним трактором "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому були трикорпусний плуг, борона, грунторозбиваючий вал та рухаючись ним по автодорозі "Під`їзд до м. Львова" у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 0 км. + 687 м., здійснював маневр, поворот ліворуч. А саме, перед перетином зустрічної смуги руху, переконавшись, що по ній не рухаються транспортні засоби, розпочав рух, через переривчасту лінію горизонтальної дорожньої розмітки. В цей час по вказаній частині автодороги, в напрямку м. Києва, рухався мотоцикл "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (1, 0 проміле), в порушення вимог п. 12.6 а ПДР України, рухаючись зі швидкістю 154, 3 км./год., що є перевищенням допустимої на даній дялінці дороги 80 км./год., здійснив зіткнення з правою частиною борони та груторозбиваючого валу, закріплених на задній частині колісного трактору "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 . У результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті. Пасажир мотоцикла "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті. 11 травня 2013 року за фактом настання даної ДТП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню здійснювалось слідчим Степаненко Ю.А., процесуальне керівництво здійснювалось прокуратурою Львівської області. 02.08.2013 року суд виніс ухвалу про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. 29.08.2013 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 був затверджений прокурором і був переданий на розгляд Пустомитівському районному суду Львівської області. Судом в подальшому за клопотанням прокурора було двічі продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, 11.09.2013 року та 06.11.2013 року. 09.01.2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_1 під вартою. 20.08.2013 року постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області, трактор "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та вирішено його зберігати до прийняття у кримінальному провадженні процесуального рішення по суті, у зв`язку з чим даний транспортний засіб 1989 року випуску було пошкоджено, для його ремонту необхідні значні грошові витрати, яких у позивача немає у зв`язку із тяжкою хворобою. 26.02.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області було оголошено виправдувальний вирок щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речові докази повернуто законному володільцю - ОСОБА_1 . Прокурор подав апеляційну скаргу, однак рішенням Львівського апеляційного суду від 29.03.2019 року вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Позивач вказує, що досудове слідство тривало близько чотирьох місяців, майже півроку ОСОБА_1 перебував під вартою без права внесення застави. Це негативно вплинуло на звичайний спосіб життя позивача та обмежило його життєві зв`язки, ОСОБА_1 був безпідставно обмежений у вільному пересуванні, що також спричинило шкоду його діловій репутації, призвело до постійних нервових хвилювань та стресу. Фізичне здоров`я ОСОБА_1 підірвалось, оскільки він пережив тяжкий стрес, однак змушений був залишатись на місці події під час первинної фіксації її обставин, надавати пояснення працівникам міліції, змальовувати ситуацію. Результатом стала госпіталізація ОСОБА_1 в стаціонар Львівської клінічної лікарні на залізничному транспортні в неврологічне відділення з приводу діагнозу: реакція на тяжкий стрес та розлади адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція; остеохондроз шийного, поперекового відділу хребта в стадії нестійкої ремісії. Дані проблеми почали загострюватись в період досудового слідства, слідчий дій, а в подальшому і під час перебування під вартою, де ОСОБА_1 не мав можливості отримати медичне обстеження та пройти лікування. В умовах слідчого ізолятора не було можливості нормально харчуватись та проживати. На момент звільнення з-під варти, у позивача погіршився зір, спина і суглоби, з весни 2014 року у нього було діагностовано важку невиліковну хворобу, а саме анкілозуючий спондиліт, або хвороба Бехтерева. яка на час подання позовної заяви знаходиться у постійній активній фазі та стадії загострення. Після відкриття щодо ОСОБА_1 кримінального провадження, останній двадцять разів перебував на стаціонарному лікуванні, що потребує значних коштів, які він не має можливості заробити через свою хворобу. Під час перебування під вартою ОСОБА_1 не міг працювати та здобувати засоби для існування та лікування, був позбавлений належного медичного огляду, протягом багатьох засідань утримувався в металевій клітці, що за практикою ЄСПЛ визнано нелюдським відношенням та таким, що принижує гідність. Протягом усього часу перебування під слідством ОСОБА_1 вини у вчиненні злочину не визнав, однак відчував приниження і зневагу з боку оточуючих, втратив довіру до правоохоронних органів держави. За час незаконного перебування під слідством і судом ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка полягає у психічних стражданнях. перебування в стані безперервного нервового стресу, втраті нормальних життєвих зв`язків, порушенні його конституційних прав та свобод. Між завданою позивачеві моральною шкодою та незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури існує причиновий зв`язок. В даному позові ОСОБА_1 просить відшкодувати моральну шкоду за : незаконне перебування у статусі підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному провадженні, застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, накладення арешту на майно, проведення численних експертиз, проведення яких не було доцільним за обставин справи, проведення виїмки. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказане мотивує тим, що за положеннями Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду", постановлення виправдувального вироку суду дає громадянинові право на відшкодування моральної шкоди, але таку шкоду (її наявність) позивач повинен довести належними, допустими, достовірними та достатніми доказами відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України. ОСОБА_1 не наведено доказів, які б підтверджували необхідність відшкодування моральної шкоди у розмірі саме 750 000 грн. та не зазначено, з яких розрахунків він при цьому виходив. ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 02.08.2013 року по 29.03.2019 року, тобто 67 місяців і 27 днів, а відтак сума, зазначена в позовній заяві є необгрунтованою та завищеною. Посилання позивача щодо виникнення у нього тяжкої хвороби внаслідок перебування під слідством та судом необгрунтоване, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що до часу повідомлення про підозру він раніше не мав захворювання, і що саме перебування позивача під слідством та судом спричинило у нього виникнення даної хвороби. Позивач надав інформацію АТ "Українська залізниця" філії "Центр охорони здоров`я" від 05.02.2020 року № 264, з якої вбачається, що він проходив лікування в даному закладі з діагнозом "Анкілозуючий спондиліт" (хвороба Бетхерева). При цьому у вказаній інформації зазначено, що причиною виникнення хвороби є генетична схильність за антигеном "В27", а також інфекція. Жодних доказів причинного зв`язку виникнення захворювання пов`язаної з тим. що останній перебував під слідством і судом позивачем не надано. Окрім того, безпідставним та необгрунтованим є розмір заявлених позивачем витрат на юридичну допомогу, оскільки позивачем не долучено до позовної заяви договору про надання правової допомоги, актів виконаних робіт адвокатом, фіскальних чеків тощо. А відтак, обсяг наданих послуг є незрозумілим. Окрім того, Офіс Генерального прокурора (Генеральна прокуратура України) є неналежним відповідачем у цій справі про відшкодування моральної шкоди, оскільки суб`єктом відповідальності у справах зазначеної категорії є держава, а не конкретний орган прокуратури відповідно до ст. 20 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, ст. 56 Конституції України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду".

Третя особа Державна казначейська служба України подала на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач на обгрунтування заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди зазначає період в 68 місяців перебування під слідством, відповідно сума коштів, яка б підлягала до стягнення, при задоволенні позовних вимог згідно Закону може становити 442 000, 00 грн. Зазначає, що порушення кримінальної справи відбулось внаслідок ознак злочину у діях позивача, при цьому наявність чи відсутність складу злочину у цих діях, а отже і вирішення питання щодо відсутності вини могло бути встановлене лише в рамках розслідування кримінальної справи. Згідно з нормами КПК України, до особи можуть бути застосовані заходи з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства та суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Тобто, з урахуванням інкримінованого позивачеві злочину, застосування щодо нього відповідних процесуальних заходів були цілком логічними діями з точки зору кримінально-процесуального законодавства України та не були дією, яка не відповідає вимогам КПК України.

Представником третьої особи Львівської обласної прокуратури - Жукровський В.І. подано на адресу суду пояснення, згідно яких з позовними вимогами ОСОБА_1 прокуратура не погоджується та просить відмовити в їх задоволенні. Вказане мотивує тим, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причиновий зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись із урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш, ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити для збагачення позивача за рахунок держави Україна. Відтак розмір відшкодування, заявлений позивачем, не відповідає даним вимогам. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/2372/1/15-2, розмір моральної шкоди, завданий громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком суду законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Вказує також на те, що розмір витрат на правову допомогу, заявлених позивачем, є безпідставним та необгрунтованим. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правової допомоги. встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджуються факт здійснення відповідних витрат, що позивачем не надані. На підставі наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання з`явилися, заявлені позовні вимоги підтримали, та просили такі задоволити.

Представник відповідача та третьої особи Львівської обласної прокуратури Жукровський В.І. в судове засідання з`явився та заперечив, щодо заявлених позовних вимог, просив в задоволенні таких відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Представники третіх осіб Головного Управління Національної поліції у Львівській області, Державної Казначейської служби України в судове засідання не з`явились, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду повідомлялись належним чином.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

21.02.2022 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 24.03.2022 року клопотання представника третьої особи Львівської обласної прокуратури про відкладення розгляду справи; 28.03.2022 року пояснення третьої особи Львівської обласної прокуратури; 28.04.2022 року відзив на позовну заяву; 02.06.2022 року пояснення третьої особи Державної казнайчейської служби України; 11.07.2022 року клопотання представника третьої особи ГУНП у Львівській області про відкладення розгляду справи; 13.07.2022 року ухвала суду про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 16.09.2022 року клопотання представника позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали позовної заяви, матеріали кримінального провадження справа № 450/3117/13-к, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини ;

11.05.2013 року приблизно о 06 годині, відбулась ДТП за наступних обставин, ОСОБА_1 , керуючи колісним трактором "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому були трикорпусний плуг, борона, грунторозбиваючий вал та рухаючись ним по автодорозі "Під`їзд до м. Львова" у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 0 км. + 687 м., здійснював манерв, поворот ліворуч. А саме, перед перетином зустрічної смуги руху, переконавшись, що по ній не рухаються транспортні засоби, розпочав рух, через переривчасту лінію горизонтальної дорожньої розмітки. В цей час по вказаній частині автодороги, в напрямку м. Києва, рухався мотоцикл "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння (1, 0 проміле), в порушення вимог п. 12.6 а ПДР України, рухаючись зі швидкістю 154, 3 км./год., що є перевищенням допустимої на даній дялінці дороги 80 км./год., здійснив зіткнення з правою частиною борони та груторозбиваючого валу, закріплених на задній частині колісного трактору "МТЗ-80", реєстраційний номер НОМЕР_1 . У результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті. Пасажир мотоцикла "Suzuki" реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя у момент заподіяння та призвели до смерті.

11 травня 2013 року СУ ГУМВС України у Львівській області за фактом настання даної ДТП були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000434 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

02.08.2013 року слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко Ю. за погодженням з старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області Войценком А. повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

02.08.2013 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.08.2013 року, клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко Ю.А. за погодженням із старшим прокурором відділу процесуального керівництва Войценко А.Й., задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії даної ухвали був визначений до 30 вересня 2013 року, тобто на шістдесят днів з моменту винесення такої слідчим суддею.

03.08.2013 року постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС у Львівській області Степаненко Ю.А. призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_1 .

13.08.2013 року судовими експертами КЗ «Львівської обласної психіатричної лікарні» надано акт амбулаторної судової-психіатричної експертизи № 509.

20.08.2013 року постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко Ю. трактор «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком визнано речовим доказом та вирішено зберігати до прийняття рішення у кримінальному провадженні по суті.

29.08.2013 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2013 року за № 0000434 стосовно ОСОБА_1 був затверджений старшим прокурором Тимо А.С. та переданий на розгляд Пустомитівському районному суду Львівської області.

06.11.2013 року прокурор прокуратури Львівської обласної, який підтримував державне обвинувачення в суді, звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.11.2013 року, клопотання прокурора, задоволено, продовжено ОСОБА_1 , строк тримання під варто на шістдесят днів, до 10.01.2014 року, включно.

31.12.2013 року прокурор прокуратури Львівської обласної, який підтримував державне обвинувачення в суді, звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

09.01.2014 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, в задоволенні клопотання прокурора в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_1 , відмовлено; обвинуваченого ОСОБА_1 , звільнено з-під варти в залі суду.

14.03.2014 року прокурор прокуратури Львівської обласної, який підтримував державне обвинувачення в суді, звернувся з клопотання про призначенням судово-медичної (офтальмологічної) експертизи ОСОБА_1 .

14.03.2014 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, клопотання прокурора про призначення експертиз задоволено.

23.07.2014 року експертами КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи надано висновок № 66.

03.09.2014 року захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання про передачу транспортного засобу, а саме трактора «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком на зберігання ОСОБА_1

03.09.2014 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області, клопотання захисника обвинуваченого, задоволено. Транспортний засіб : трактор «МТЗ-80» д.н.з. НОМЕР_1 із трьохкорпусним плугом, бороною та грудорозбиваючим валиком, передано на зберігання ОСОБА_1 , та зобов`язано останнього зберігати такий у стані придатному для використання.

26.02.2018 року вироком Пустомитівського районного суду Львівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 276 КК України, виправдано у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а саме відсутня суб`єктивна сторона складу даного злочину, оскільки останній діяв у відповідності до ПДР України, що підтверджується перевіреними в ході судового розгляду доказами.

29.03.2019 року ухвали Львівського апеляційного суду, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018 року залишено без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.02.2018 року, набрав законної сили 29.03.2019 року.

Окрім вищенаведеного під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, було проведено ряд інших слідчих дій, а також в ході судового розгляду призначалися, неодноразово судові експертизи.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94 ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. (п. 5)

Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного бюджету (пункт 1 статті 4 вказаного Закону).

Пунктом 6 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Судом встановлено, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та необґрунтованого кримінального переслідування позивачу завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Пустомитівського районного суду Львівської області 26.02.2018 року, який залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.03.2019 року.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 67 місяців та 27 днів (02.08.2013 року йому було оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, 29.03.2019 року виправдувальний вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.09.2018 року, було залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.10.2022 року становить 6 700,00 грн.

Таким чином, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не може бути меншим ніж 454 930, 00 грн. (67 місяців х 6700 = 448 900) + (27 днів х 6 700/30 = 6030).

Відповідно до відповіді Акціонерного товариства "Українська залізниця" № 264 від 05.02.2020 року на адвокатський запит ОСОБА_4 від 31.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 разів перебував на стаціонарному лікуванні в даному закладі. Вказане також підтверджується випискою-епікризом із історії хвороби № 12868, виданою ЛКЛ на ЗТ філії ЦОЗ ПАТ "Укрзалізниця" на ім`я ОСОБА_1 , 1979 року народження.

Однак суд не бере до уваги вказану відповідь та виписку з медичної документації, оскільки стороною позивача не доведено причинно-наслідковий зв`язок між настанням хвороби та незаконним перебуванням під слідством та судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України згідно з якою, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 9 № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та враховує, що факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на взаємовідносинах з близькими та родичами позивача і на протязі всього часу перебування під слідством та судом він був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані.

Враховуючи все викладене вище, судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000434 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, останньому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у незаконному перебуванні під слідством та судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновленню репутації, враховуючи характер правопорушення та глибину моральних страждань, які позивач зазнав, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що завдана моральна шкода оцінена позивачем у розмірі 750 000, 00 грн., на думку суду, зможе повною мірою покрити перенесені ним протягом цього періоду часу моральні страждання, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20), від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21).

Вказана позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 02.09.2022 року у справі № 711/4624/21, провадження № 61-5128св22.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 7 500, 00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 моральну шкоду у розмірі 750 000 грн. (сімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Офісу Генерального прокурора України в дохід держави судовий збір у розмірі 7 500, 00 (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , Львівська область, Львівський район, с. Гамаліївка.

Відповідач : Держава Україна в особі Офісу Генерального прокурора України, , м. Київ, вул. Різницька, 13-15.

Третя особа : Львівська обласна прокуратура, , м. Львів, пр.. Шевченка, 17-19.

Третя особа : Головне Управління Національної поліції у Львівській області, , м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3.

Третя особа : Державна Казначейська служба України, , вул. Бастіонна, 6, м. Київ.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2022 року.

СуддяН. Б. Добош