Номер провадження 2/754/269/22 Справа №754/2154/21
29 вересня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Сенюти В.О.,
при секретарі: Сінєльніковій С.М.,
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради про зміну місця проживання дитини, -
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради про зміну місця проживання дитини.
Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що дочка позивачки та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу народився ОСОБА_4 , який є онуком позивачки. ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка позивачки - померла. Позивачка, після смерті доньки, опікувалася онуком, доглядала, утримувала та піклувалася про його розвиток та здоров`я. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року ухвалено усунути перешкоди позивачці у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 та визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні свого онука. Ірпінським МВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження. Проте рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року батьком дитини не виконувалося. На підставі викладеного, позивачка просить змінити місце проживання дитини ОСОБА_4 з місця проживання з батьком на місце проживання з бабусею ОСОБА_5 в порядку ч. 4 ст. 159 СК України.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.
В судовому засіданні , представник позивачки подану позовну заяву підтримав просив позов задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання останнього, відзив на позовну заяву не подав.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить заява, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета позову Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради та Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради електронною поштою надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну місця проживання дитини не підтримують.
Представник органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради подав висновок (а.с.71), в якому вказав, що Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради здійснила виїзд за місце проживання дитини ОСОБА_4 та складено відповідний акт обстеження умов проживання дитини. Під час візиту встановлено, що дитина проживає разом з батьком та цивільною дружиною ОСОБА_6 у двокімнатній квартирі. Побут родини організований. Для дитини облаштована належним чином окрема кімната, дитина забезпечена всім необхідним. Між дитиною та членами родини спостерігаються теплі та люблячі відносини. Батько належним чином виконує свої батьківські обв`язки. При бесіді з малолітнім ОСОБА_4 повідомив, що не має бажання спілкуватися зі своєю бабусею ОСОБА_2 .
Позовна заява ОСОБА_2 розглядалася на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, розглянувши подані документи члені комісії не вбачають підстав щодо відібрання дитини від батька як єдиного законного представника дитини відповідно до ст.ст. 170, 164 СК України. На підставі викладеного, орган опіки та піклування виконавчого органу комітету Ірпінської міської ради вважає недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини відібрання малолітнього у батька та передачу дитини бабі - ОСОБА_2 .
Вислухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною 1 ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
З копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_3 з позовом про усунення перешкод у здійсненні виховання та спілкування з онуком.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року у справі за № 754/3444/19, зобов`язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з онуком ОСОБА_4 та визначено способи участі у вихованні свого онука кожної неділі місяця з 12.00 години до 14.00 години в присутності батька ОСОБА_3 . В решті позовних вимог - відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили (а.с.10-16).

27.11.2020 року старшим держаним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 63744233 з примусового виконання виконавчого листа № 754/3444/19 від 11.11.2020 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва.

Як вбачається з копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2021 року слідчим відділом ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області розпочате кримінальне провадження № 0000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України «Невиконання судового рішення».

Позивачка, звертаючись до суду з позовом про зміну місця проживання дитини посилається на положення ч. 4 ст. 159, 263 СК України. При цьому позивачка зазначає, що дитина може бути передана їй без позбавлення батьківських прав відповідача згідно ч. 1 ст. 170 СК України. Оскільки , відповідач не забезпечує дитину матеріально, а навпаки живе за кошти дитини та отримує пенсію по втраті годувальника не неповнолітнього ОСОБА_4 , а відтак не може забезпечити своєму сину нормальні умови для здорового та правильного харчування, позашкільного розвитку та повноцінного відпочинку. Відповідач не виконує судові рішення, чим показує негативний приклад своєму сину, вживає нецензурну лексику, здійснює психологічний тиск на сина.

Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Положенням ст. 159 СК України регулюється питання щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що суб`єктний склад осіб, передбачений ст.. 263 СК України стосується лише питання щодо участі у вихованні дитини.

Згідно ч. 4 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка, яка є бабою ОСОБА_4 безпідставно посилається на застосування ч. 4 ст. 159 СК України, як на підставу задоволення позовних вимог.

Доводи позивачки про застосування ч. 1 ст. 170 СК України, суд вважає безпідставними та необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відповідно до положення п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Разом з тим, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України письмові матеріали не містять доказів, а стороною позивача не доведено в судовому засіданні наявність існування обставин, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України.

Крім того, письмові пояснення, які за змістом відповідають висновку, Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, спростовують твердження сторони позивача, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.

Таким чином, стороною позивача не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вимог позову, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 159, 164, 170, 263 СК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, Орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Ірпінської міської ради про зміну місця проживання дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду виготовлено: 30.09.2022 року.

Суддя: В.О.Сенюта