Номер провадження: 22-ц/813/4921/22
Справа № 2-1418/11
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2010 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-6).

31 січня 2012 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в загальній сумі 11 706,05 доларів США, що еквівалентно - 92 564,42 (дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири гривні сорок дві копійки) грн. з яких заборгованість: за кредитом 5 763,33 доларів США, що еквівалентно - 45 572,96 грн., за відсотками 1 347,59 доларів США, що еквівалентно 10 655,93 грн., пеня за прострочення тілу кредиту 3 227,79 доларів США, що еквівалентно 25 523,43 грн., пеня за прострочення відсотків по кредиту 1 367,34 доларів США, що еквівалентно 10 812,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 925,65 (дев`ятсот двадцять п`ять гривень шістдесят п`ять копійок) грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 (сто двадцять) грн (а.с.99-100).

04 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Укрфінанс груп» звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого документа (а.с.114-120).

02 липня 2020 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області заяву Товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю «Фінансова компанія «Укрфiнанс груп», заінтересована особа Ізмаїльський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Одеській області про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення по цивiльнiй справі № 2-1418/11 (провадження № 2/1510/355/12) за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі стягувача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфiнанс Груп» (код , юридична адреса: м. Київ, вул. Звіринецька, 63).

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфiнанс груп» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за виконавчим листом № 2/1510/355/12, виданим 11 жовтня 2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за цивiльним позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.159-160).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.07.2020 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с.172-177).

22 лютого 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності її учасника (а.с.210-211).

07 червня 2022 року Одеським апеляційним судом отримано заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про розгляд справи без участі АТ «Райффайзен Банк» (а.с.215).

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від АТ «Райффайзен Банк» не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 08.09.2022 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи (а.с.226-226в).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стягувач у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області №2/1510/355/12 від 11.10.2012 року вибув, як сторона виконавчого провадження, у зв`язку з відступленням права вимоги, а тому стягувача необхідно замінити його правонаступником. Також, суд першої інстанції зазначив, що заявником доведено наявність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Проте, апеляційний суд не може повністю погодитися із такими висновками районного суду, оскільки вони не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання , відповідно ст. 367 ЦПК України , судом апеляційної інстанції ухвала в частині заміни сторони у виконавчому провадженні не переглядається.

Апелянт в апеляційній скарзі наголошує на тому, що посилання заявника на акт приймання передачі про отримання документів 30.03.2018 року та на великий обсяг справ в їх юридичному відділі, як однієї з поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Тому, апелянт вважає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів погоджується частково із вказаними доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно до ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься виконавчий лист №2/1510/355/12 від 11.10.2012 року з позначкою про набрання рішенням законної сили 13.02.2012 року, отже трьохрічний строк на звернення до виконання виконавчих листів закінчився 13.02.2015 року. Крім того, на звороті виконавчого листа відсутні будь-які позначки щодо повернення виконавчого листа після направлення його на примусове виконання, що вказує на не подання вказаного виконавчого листа на примусове виконання.

Відповідно до відповіді Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ПМРУ МЮ (м. Одеса) №54097 від 22.10.2021 року, зазначений виконавчий лист станом на 22.10.2021 року на примусове виконання не надходив.

Виходячи із викладеного вбачається, що у первісного кредитора скінчився строк на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання ще у 2015 році та ним не був поновлений, а при переході прав кредитора до заявника (нового кредитора) перейшли всі права, але право на примусове виконання не перейшло з причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник як правонаступник, зі спливом майже п`яти років, просить поновити строк, який було пропущено ще з вини первісного кредитора.

Апеляційний суд наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання первісним кредитором з поважних причин.

Згідно з ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на час винесення рішення по справі) виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі листи до виконання не пред`являлись і строк для їх пред`явлення на момент передачі прав вимоги, закінчився, заявником не наведено жодного обґрунтування причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання особою, яка мала статус кредитора на той час.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у вказаній справі, у зв`язку із чим, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2020 року слід скасувати в зазначеній частині та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2020 року в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Прийняти постанову.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфiнанс груп» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів відмовити.

В решті ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22.09.2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Гірняк Л.А.

Сегеда С.М.