Справа № 301/633/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" квітня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Світлик О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про виселення з житлового будинку без надання іншого житла,
ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку без надання іншого житла.
Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . На даний час у вказаному житловому будинку крім позивача також проживають: ОСОБА_3 , її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідач ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_3 , шлюб між ними розірвано рішенням Іршавського районного суду від 10.03.2021 року по справі №301/307/21. Позивач ОСОБА_1 , будучи самотнім, до моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надав у користування (проживання) належний йому житловий будинок своїй родичці ОСОБА_4 , її трьом дітям та відповідачу.
Просив відповідно до ст.116 ЖК України виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення, оскільки після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживати разом з відповідачем в одному житловому будинку стало неможливо. Відповідач систематично порушує правила співжиття, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, приходить до житлового будинку у нетверезому стані, висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє сімейні скандали, суперечки, навіть бійки, псує майно, принижує свою колишню дружину ОСОБА_4 та дітей у присутності сторонніх людей та позивача. У зв`язку з такою поведінкою колишня дружина відповідача ОСОБА_4 неодноразово вимушена була звертатися до правоохоронних органів з метою припинення неправомірних дій відповідача, а також неодноразово зверталась до позивача як власника житлового будинку з вимогою про виселення відповідача. Однак, незважаючи на те, що позивачем неодноразово вживалися необхідні заходи та повідомлялося відповідача про те, щоб останній залишив місце проживання, відповідач категорично відмовлявся добровільно залишити місце проживання.
Ухвалою Іршавського районного суду від 15.02.2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено на підготовче судове засідання на 14.03.2022 року за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Іршавського районного суду від 14.03.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.04.2022 року.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 37, 38). Представник позивача ОСОБА_7 подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, справу просив розглядати без його участі та участі позивача (а.с. 28).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов чи заяви про розгляд справи без його участі не подав (а.с. 41).
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки в суд не повідомила, пояснень з приводу позову чи яких-небудь заяв не подала (а.с. 42).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з таких підстав.
Згідно довідок Іршавської міської ради №55 та №56 від 14.01.2022 року, відповідно до записів у погосподарській книзі власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є позивач ОСОБА_1 , який там же і зареєстрований (а.с.8, 9).
Крім позивача ОСОБА_1 у вказаному будинку також фактично проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований в АДРЕСА_3 . Дані обставини підтверджуються довідкою Іршавської міської ради від 26.01.2022 року №155 (а.с. 10).
Факт проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується і листом Іршавської міської ради №01-30/504 від 01.03.2022 року (а.с.27).
Рішенням Іршавського райсуду від 10.03.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. Дане рішення суду набрало законної сили 26.04.2021 року (а.с.11).

Позивач у позовній заяві зазначив, що будучи самотнім і мешкаючи один, надав у користування (проживання) належний йому житловий будинок своїй родичці ОСОБА_4 та членам її сім`ї: чоловіку (відповідачу ОСОБА_4 ) та їх трьом малолітнім дітям. Вказані особи фактично проживали та проживають в належному позивачеві будинку, але місце їх проживання у будинку АДРЕСА_1 зареєстровано не було. Відомостей про укладення між власником будинку - позивачем ОСОБА_1 та мешканцями будинку - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договору оренди житла чи інших договорів на користування житловим будинком, матеріали справи не містять.

10.03.2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, але колишній чоловік родички позивача - відповідач ОСОБА_8 залишився поживати в будинку позивача.

Позивач ОСОБА_1 просив виселити відповідача з будинку в порядку ст. 116 ЖК України без надання іншого житла, посилаючись на те, відповідач систематично порушує правила співжиття, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, приходить до житлового будинку у нетверезому стані, висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє сімейні скандали, суперечки, навіть бійки, псує майно, принижує свою колишню дружину ОСОБА_4 та дітей у присутності сторонніх людей та позивача. У зв`язку з поведінкою відповідача, його колишня дружина ОСОБА_4 неодноразово зверталася до правоохоронних органів з метою припинення неправомірних дій відповідача, а також неодноразово зверталась до позивача як власника житлового будинку з вимогою про виселення відповідача. Однак, незважаючи на те, що позивачем неодноразово вживалися необхідні заходи та повідомлялося відповідача про те, щоб останній залишив місце проживання, відповідач категорично відмовлявся добровільно залишити місце проживання.

Відповідно до вимог ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Згідно ст. ст. 15 ч.1 та 16 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12, 13, 77-81 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст. 263 ЦПК України).

Однак, посилаючись на систематичне порушення з боку відповідача правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а також на безрезультатність всіх вжитих до відповідача заходів громадського вплину, позивач ОСОБА_1 жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не подав.

Матеріали справи не містять ні доказів звернення до правоохоронних органів з відповідними скаргами та заявами з метою припинення протиправних дій відповідача, ні доказів реагування відповідних органів на такі звернення, зокрема, рішення компетентних органів про притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства чи інше порушення правил співжиття.

Оскільки позивачем належними і допустимими доказами не доведено ні вчинення відповідачем дій, що свідчать про порушення ним правил співжиття та роблять неможливим їхнє спільне проживання в будинку, ні вжиття до відповідача заходів громадського впливу, ні самого факту перешкоджання позивачеві як власнику майна в проживанні в будинку, тому підстав для виселення відповідача з будинку на підставі ст. 116 ЖК України не має.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст. 9, 109, 116 ЖК України, ст. 12, 13, 263-265, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2022 року.

Головуюча : М. О. Пітерських