ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/695/21 Номер провадження 22-ц/814/2365/22Головуючий у 1-й інстанції Тімонова В.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року у складі судді Тімонової В. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позов мотивовано тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом декількох останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, почастішали сварки, а тому з вересня 2020 року вони проживають окремо, сімейного життя та спільного господарства не ведуть, їх сім`я фактично припинила існування.

Зазначала, що відповідач офіційно працює на посаді майстра зміни ТОВ «Управління начальника робіт-18», має доходи від надання в оренду нежитлових приміщень, також здійснює підприємницьку діяльність - ремонтує телефони та має від цього неофіційний дохід.

На даний час вона не працює, але має тимчасовий невеликий дохід. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, матеріальної допомоги від відповідача або від держави на дітей вона не отримує. Добровільно домовленості щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей між ними з відповідачем не досягнуто.

Вказувала, що вона одна не може забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому батько, який є здоровою, працездатною особою, працює та має достатній рівень матеріального забезпечення, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших утриманців не має, повинен і має можливість утримувати своїх дітей.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 908 грн

Рішення суду мотивовано тим, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а отже позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов`язань, розмір яких визначається судом.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, всупереч встановлення судом факту того, що відповідач за час розгляду справи позбувся належного йому нерухомого майна, наявності в матеріалах справи доказів того, що саме відповідач, а не його сестра ОСОБА_6 фактично здійснював підприємницьку діяльність без реєстрації себе як фізичної особи-підприємця та отримував постійний дохід, введення суду в оману шляхом надання неправдивих відомостей щодо доходу відповідача, суд визначив розмір аліментів, який нижчий встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є порушенням прав дитини.

Вказує, що дітям має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку, який не повинен бути меншим прожиткового мінімуму, проте одна такий рівень вона забезпечити не може, а тому батько, який є здоровим та працездатним, повинен та має можливість сплачувати аліменти по 5 000 грн на кожну дитину.

Вважає, що заявлений нею розмір аліментів забезпечить рівність батьків при несенні обов`язку утримання дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» справу передано на розгляд Полтавському апеляційному суду.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що з 01 вересня 2007 року сторони у справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 194, та є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16-18).

Сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають із позивачкою.

Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей між сторонами не досягнуто.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має та може надавати утримання по 2 000 грн на кожну дитину, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвиту дитини.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Одним із основних прав дитини є право на належне утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно положень частин першої-третьої статті 181, частини першої статті 184 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання ухвали суду від 23.06.2021 до суду першої інстанції 06.08.2021 надійшла відповідь з ДПС України Головного управління ДПС у Харківській області, з якої вбачається, що відомості по доходу відповідача від надання в оренду 1/2 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в органах Державної податкової служби відсутні, так як в податковій звітності, яка надавалась ФОП ОСОБА_2 за період ведення підприємницької діяльності з 15.12.2010 по 08.02.2018 було передбачено декларування загальної суми доходу отриманого приватним підприємцем. Надані відомості отримання доходів з різних видів діяльності ФОП ОСОБА_2 за період 2012-2017 років. Зазначені відомості з ДРФО-ПП ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 , податковими агентами нараховувались та виплачувались доходи від надання майна в лізинг, оренду або суборенду за період 2018-2020 років. Зазначено, що дохід від надання майна (крім земельної частки (паю), земельної ділянки сільськогосподарського призначення, майнового паю) в оренду або суборенду за 2020 рік нараховано податковими агентами 11 233,44 грн, виплачено податковими агентами 11 233,44 грн, утримано податку на доходи фізичних осіб 2022,12 грн; за 1 квартал 2021 року нараховано податковими агентами 5 616,72 грн, виплачено податковими агентами 5 616,72 грн, утримано податку на доходи фізичних осіб 1 011,00 грн (а. с. 243-245).

Також встановлено, що згідно договорів дарування частки нежитлової будівлі від 27.07.2021, відповідач ОСОБА_2 безоплатно передав у власність 1/2 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також 106/600 часток нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , своїй матері ОСОБА_7 (а. с. 233, 234).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на час розгляду справи в суді прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 2013 грн, дітей віком від 6 до 18 років - 2510 грн.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Оскільки по справі не встановлено та суду не доведено достатність заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів на кожну дитину по 3 000 грн щомісячно та з урахуванням рівного обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначений судом розмір аліментів по 2 000 грн є необхідним та достатнім для задоволення потреб дітей сторін і підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові обставини і засоби доказування, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини по справі, права і обов`язки сторін, перевірив їх доводи і дав їм належну правову оцінку, та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна