Справа №442/4611/22
Провадження №2/442/1041/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , в якому проживає. Даний будинок їй подарував її дідусь, ОСОБА_3 батько її матері ОСОБА_4 . В належному їй будинку зареєстровані її мати ОСОБА_4 та відповідач - батько ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в спірному будинку більше року, будинком не цікавиться, не несе витрат по його утриманню, лише своєю реєстрацією створює їй незручності. На даний час його проживання невідоме, зі слів їхніх знайомих останній проживає в помешканні невідомої їй жінки в м.Дрогобич, у нього начебто є інша сім`я. Її мати спілкувалася з відповідачем і просила добровільно знятися з реєстрації, натомість чула тільки погрози та образи у свою сторону. За рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/8206/20, її мати розлучена з відповідачем по справі. Основною причиною розлучення було те, що відповідач зловживав алкоголем, внаслідок чого постійно влаштовував сварки, принижував її матір, не забезпечував матеріально сім`ю. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративно відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Останній раз до відповідача було застосовано правоохоронними органами терміновий заборонний припис. Відповідач залишив спірний будинок, будь-яке майно його відсутнє у будинку. Факт не проживання відповідача квартирою понад один рік є підставою для втрати ним права користування житлом.Просить позов задоволити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заява, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи через оголошення на сайті суду, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов на наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положення ст.3 Сімейного кодексу України зазначено, що сім`ю складають особи, які спільно, проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Стаття 10 Житлового Кодексу України визначає, громадяни зобов`язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економічно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Згідно ст.64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність з зобов`язаннями, що випливають з договору найму.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання заявника.

У відповідності до змісту ст.7 Закону України Про свободу пересування га вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В той же час відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання» №35 від 16.01.2003 року місцем проживання фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення), за договором його наймання, піднаймання, оренди або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Як вбачається із копії Договору дарування житлового будинку від 12.12.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Бекиш В.О., ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла безоплато у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 ( цегляний житловий будинок Б-2 складається з трьох житлових кімнат, площею 31,5 кв.м, однієї кухні, коридору, кладової. туалету, душової та веранди. Загальна площа будинку становить 67,9 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,035 га, кадастровий № :01:055:0086, яка відчужується на ім`я ОСОБА_1 за іншим договором).

Як вбачається із довідки за №230 від 15.06.2022р., виданої ОСОБА_1 , що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 ( склад сім`ї ОСОБА_4 , 1977 року народження, мати ОСОБА_2 , 1975 року народження).

Згідно Акту КП «Управитель ЖЕО» №89 від 14.06.2022 року, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 та не проживає з 2021 року, на час перевірки його в будинку не було, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_2 немає, участі в утриманні житла не приймає.

Як вбачається із копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 11.03.2021р., шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу Української PCP при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української PCP визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином суд вважає, що на підставі ст. ст.71, 72 ЖК УРСР у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації, а саме з 2021р., ОСОБА_2 втратив право користування зазначеним житлом, а його реєстрація перешкоджає позивачу ОСОБА_1 у реалізації її права користування, а також покладає додаткові витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні позивача підлягають до задоволення, оскільки хоча відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , а фактично по даній адресі не проживає з 2021 року, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей або речей повсякденного використання, які б належали ОСОБА_2 немає, що породжує для позивача незручності, оскільки вона додатково сплачує за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, тобто створює позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК УРСР, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір», суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою : АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1 сплачені нею при поданні позову до суду, тобто судовий збір в розмірі 922,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя Гарасимків Л.І.