Провадження № 2/344/1131/22
У Х В А Л А

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробничо-торгової фірми ,,Захід-Схід, третя особа Відділ державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання договору купівлі-продажу автомобіля укладеним за визнання права власності на нього,-

В С Т А Н О В И В:

у провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробничо-торгової фірми ,,Захід-Схід, третя особа Відділ державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про визнання договору купівлі-продажу автомобіля укладеним за визнання права власності на нього.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому вказано, що 29.04.2007 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Згідно п.1.1 цього договору позивач зобов`язувався надати відповідачу через внесення коштів на розрахунковий рахунок відповідача 100000 грн. протягом 1460 календарних днів з моменту підписання цього договору по потребі позичальника. Відповідно до п.2.2 даного договору відповідач зобов`язувався отримати позику, використати її за призначенням та повернути отриману позику протягом 1460 календарних днів від дня отримання позики. До даного договору 20.09.2007 були внесені зміни зокрема в п.1.1 та п.2.2, згідно яких позивач надав відповідачу безпроцентну грошову позику в розмірі 115467 грн. яку відповідач повинен був повернути в терміни обумовлені договором. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав і вніс на рахунок кошти в сумі 115467 грн. Взяті на себе зобов`язання по договору відповідач не виконав, про що свідчить та обставина, що ним позивачу було повернуто 74050 грн. та станом наданий час не повернуто 41417 грн. 20.07.2011 та 05.08.2011 позивачем на адресу відповідача направлялись претензії щодо повернення боргу по договору позики в сумі 41417 грн. 15.08.2011 відповідачем була надана позивачу відповідь, в якій зазначено що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі. За відсутності вільних обігових коштів не має можливості повернути залишкову суму позики. Тому запропонував позивачу у рахунок оплати суми позики передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства. 15.08.2011 відповідачем був виданий наказ, в якому зазначено, що передати автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості по договору позики №29-03/2007 від 29.04.2007. 18.08.2011 позивачу відповідач в рахунок заборгованості по договору позики передав автомобіль SKODA Fabiа, який знаходиться на балансі підприємства, який був прийнятий позивачем, що підтверджується актом приймання-передачі від 15.08.2011. Оцінка даного автомобіля проводилась в листопаді 2011 року і згідно висновку експерта-оцінщика Андрусів В.М. ринкова вартість автомобіля SKODA Fabiа, на момент оцінки складає 39401,28 грн., що підтверджується актом №68/11 про оцінку транспортного засобу. Крім того, згідно висновку спеціаліста-експерта з комплексного дослідження транспортних засобів від 25.10.2011 на момент огляду ознак зміни ідентифікаційних знаків номера кузова - шасі та двигуна, не виявлено. Ознак зміни реквізитів документу на автомобіль не встановлено. Даний автомобіль з того часу по даний час використовується позивачем для власних потреб. Вказаний автомобіль є у його приватній власності та користуванні по даний час. Виходячи зі змісту ст.655 ЦК України, вважає, що позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу автомобіля SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , так як автомобіль згідно домовленості позивачу добровільно переданий відповідачем, а позивач останньому заплатив встановлену ним ціну за цей автомобіль в сумі 41417 грн. Відповідач позивача не повідомляв про те, що спірний автомобіль є арештований. Вважає, що придбаний у відповідача автомобіль за договором купівлі-продажу, так як між позивачем попередньо була встановлена ціна, відповідач добровільно передав позивачу цей автомобіль у власність, а позивач останньому заплатив встановлену ним ціну в сумі 41417 грн. Цей автомобіль після сплати його вартості відповідачу перейшов у приватну власність позивача. Відповідач просить вважати таким, що цивільний позов ОСОБА_1 до ПВТФ «Захід-Схід» визнають повністю та визнати укладеним договір купівлі-продажу автомобіля марки SKODA Fabiа, випуску 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , між позивачем та відповідачем та право власності за позивачем на вказаний автомобіль..

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку підлягають встановленню.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17, провадження № 61-39156св18.

В даному випадку, визнання відповідачем позову не може бути прийняте судом. Прийняття судом заяви про визнання позову, в даному випадку, може мати наслідком порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому судом не вбачається визначених законом підстав для прийняття заяви відповідача про визнання позову. Визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для його задоволення, враховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у прийняті визнання відповідачем позову.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Бородовський С.О.