01.09.2022 Єдиний унікальний номер 205/8261/21
Номер провадження: 2/205/940/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчана Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.11.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання останньою анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. Однак, відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та станом на 24.05.2021 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 42 525 грн. 15 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 42 525 грн. 15 коп.

У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 30.11.2018 року у загальному розмірі 42 525 грн. 15 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Жуков Вадим Володимирович подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що: 1) підпис, який зазначений у Анкеті заяві від 30.11.2018 року не належить відповідачу ОСОБА_1 ; 2) ні в Анкеті заяві від 30.11.2018 року, ні в інших документах, доданих до позовної заяви, не міститься інформації про надання кредитного ліміту відповідачу саме в розмірі 20 000 грн. 00 коп.; 3) позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт використання відповідачем вказаних кредитних коштів та їх не повернення у визначений законом або договором строк; 4) банком також не надано інформації про рух коштів відповідача, а розрахунок заборгованості, який надано до позову, не може бути доказом вищевказаних обставин, а лише свідчить про можливу заборгованість розраховану позивачем з невідомих підстав.

У свою чергу представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що своїм підписом Анкети заяви відповідач підтверджує, що інформація, зазначена в ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана йому, зокрема, шляхом розміщення на сайті банку. Також, відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», споживач повинен був ознайомитись з інформацією, яка розміщена на офіційному веб-ресурсі і самостійно для себе прийняти рішення щодо подальшого використання кредитних коштів, за встановленими тарифами, і в разі, якщо умови влаштовують, отримувати кредитні кошти у використання. Відповідач висловив свою згоду з вказаними документами в електронному вигляді у мобільному додатку Monobank, шляхом застосування клієнтом та банком електронного підпису при першому вході в додаток Monobank, а своїм підписом на Анкеті-заяві підтвердив укладення договору, ознайомлення з його умовами, у тому числі щодо розміру процентів та пені, та зобов`язалась його виконувати.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Жуков Вадим Володимирович подав заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити в задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У такій заяві по суті справи представник відповідача заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відповіді на відзив, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача разом з позовною заявою подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача просив суду у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, про що подав відповідну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30.11.2018 року від імені відповідача була підписана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг у АТ «УніверсалБанк».

Положеннями такої анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Матеріалами справи, зокрема довідкою про встановлення кредитного ліміту та випискою по руху коштів по картці з 01.12.2018 р. по 30.01.2021 року, що була видана «Універсал Банк» 30.11.2018 року на ім`я ОСОБА_1 підтверджено, що на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. (із наступним подальшим збільшенням суми такого кредитного ліміту), спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка за відповідним номером НОМЕР_1 .

В даному випадку, банк вважає, що відповідач неналежним чином не виконує свої договірні зобов`язання за кредитним договором № б/н від 30.11.2018 року, внаслідок чого, станом на 24.05.2021 року, за ним, як за позичальником, утворилась заборгованість у загальному розмірі 42 525 грн. 15 коп., яка складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 42 525 грн. 15 коп.

У свою чергу відповідач не визнає дійсними положення вказаного кредитного договору, заперечую розмір кредитної заборгованості, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Щодо твердження представника відповідача про не підписання боржником вказаної анкети заяви.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Означена презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, стверджуючі про недійсність вказаного кредитного договору та його не підписання саме сторона відповідача мала надати суду докази на підтвердження такої обставини.

Такий висновок суду кореспондується із приписами ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України згідно якої саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку стороною відповідача в межах розгляду даної справи будь-якого клопотання про призначення відповідної почеркознавчої експертизи не заявлялось, як і не надавалось суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували обставину того, що підпис під вказаної анкетою-заявою належить не відповідачеві.

З огляду на наведене, суд вважає що означена Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг у АТ «УніверсалБанк» містить підпис саме відповідача по справі.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір у спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі Позивачем Відповідачу такої картки.

Відповідачем в анкеті-заяві було зазначено, що він росить вважати: наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення даних згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі.

Щодо стягнення заборгованості за таким кредитним договором, суд вказує про наступне.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В даному випадку, на підтвердження фактичного надання кредитних коштів відповідачеві, як позичальнику, та не виконання такою особою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих на умовах строковості грошових кредитних коштів, з боку банку суду представлено банківську виписку по руху коштів по картці з 01.12.2018 року по 30.01.2021 року, що була видана «Універсал Банк» 30.11.2018 року на ім`я ОСОБА_1 .

Суд із цього приводу вказує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно п.п.1 п. 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них.

Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (п. 61 вказаного Положення).

Згідно п. 62 такого Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

В даному випадку означена виписка по руху коштів по картці відповідача відповідає означеним вимогам чинного законодавства, та є первинним документом, який беззаперечно свідчить про надання боржнику кредитних грошових коштів та існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо того, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт використання відповідачем вказаних кредитних коштів, їх не повернення у визначений законом або договором строк.

У зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі.

Перевіривши надані позивачем розрахунок заборгованості, у тому числі на предмет його узгодженості із вказаною випискою руху грошових коштів по картковому рахунку, та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту.

Відповідач доказів виконання своїх договірних зобов`язань в частині повернення фактично отриманих кредитних коштів за названим кредитним договором сторона відповідача суду не представив. Так само, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, стороною відповідача не було надано власного розрахунку.

Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.

У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в частині стягнення залишку заборгованості за тілом кредиту станом на 24.05.2021 року у розмірі 12 464 грн. 56 коп.

В решті задоволення позову суд відмовляє, оскільки сума, яка заявлена позивачем до стягнення в розмірі 42 525 грн. 15 коп., не узгоджується із вказаною випискою про рух грошових коштів по картці в частині залишку заборгованості після операції по тілу кредиту, довідкою про встановлення кредитного ліміту позичальнику згідно якого розмір кредитного ліміту з 12.04.2019 року дорівнює лише 20 000 грн. 00 коп.

Окремо суд зазначає, що посилання відповідача на відсутність доказів ознайомлення такої сторони з інформацією, яка розміщена на офіційному веб-ресурсі банку щодо правил та умов кредитування, не має значення для вирішення цієї справи, оскільки така інформація містить відомості щодо нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій стягнення яких не є предметом даного спору. А зобов`язання позичальника щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів виникло з огляду на зміст вищенаведених судом норм матеріального закону.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 665 грн. 36 коп. (12 464 грн. 56 коп. х 2 270 грн. : 42 525 грн. 15 коп.).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код , юридична адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, к/р НОМЕР_3 в НБУ, МФО 322001, ІНН 23) заборгованість за Договором від 30.11.2018 року станом на 24.05.2021 року у загальному розмірі 12 464 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 56 коп., яка складається із залишку заборгованості за наданим тілом кредиту у розмірі 12 464 грн. 56 коп.

3. В задоволені решти позовних вимог щодо заборгованості за наданим тілом кредиту у розмірі 30 060 грн. 59 коп. - відмовити.

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (код , юридична адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, к/р НОМЕР_3 в НБУ, МФО 322001, ІНН 23) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.