УХВАЛА

26 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 382/561/19

провадження № 61-7114ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Яготинського районного суду Київської області

від 10 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Бориспільської районної державної адміністрації, Опорного закладу освіти «Яготинський навчально-виховний комплекс «Спеціалізована школа-загальноосвітня школа 1-3 ступенів № 2 Яготинської міської ради» про зобов`язання поновити в правах, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час невидачі трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року в указаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишено без руху для усунення недоліків шляхом подання: клопотання (заяви) про поновлення строку касаційного оскарження з наданням належних доказів в оригіналах чи належним чином завірені їх копії з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, належним чином оформленого ордеру на представлення інтересів у Верховному Суді, доказів сплати судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 4 078,48 грн та уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та її копії уточненої редакції касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи.

13 вересня 2022 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги до яких заявником додано заяву про поновлення строку касаційного оскарження з наданням належних доказів, оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 4 078,48 грн, належним чином оформлений ордер на представлення інтересів у Верховному Суді та уточнена редакція касаційної скарги та її копії, відповідно до кількості учасників справи.

Заява про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року мотивована тим, що строк заявником пропущений з поважної причини, оскільки копію постанови Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року представник заявника отримала лише 07 липня 2022 року. На підтвердження вказаного суду надано відповідні докази.

Розглядаючи заяву про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними.

Разом з тим, вимоги ухвали Верховного Суду від 11 серпня 2022 року в частині надання уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням у ній конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, та її копії відповідно до кількості учасників справи заявником не виконані в повній мірі.

Заявником в уточненій редакції касаційній скарзі зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме:

- щодо права директора школи після звільнення його із займаної посади директора, яка була його основним місцем роботи, провадити викладацьку діяльність на посаді вчителя, яку він здійснював у порядку суміщення посад, і яка була вакантною після його звільнення з посади директора;

- щодо обов`язку адміністрації (директора школи) оформити працевлаштування колишнього директора закладу освіти на посаді вчителя, як за основним місцем роботи працівника, який провадив викладацьку діяльність на цій посаді вчителя, у порядку внутрішнього сумісництва, і яка була вакантною після його звільнення з посади директора школи;

- чи вважається викладацька діяльність адміністратора (директора) закладу освіти, яка провадиться ним окремо від адміністративної у цьому ж закладі освіти на вакантній посаді вчителя з веденням окремого табелювання обліку робочого часу та окремого обліку/розрахунку заробітної плати, - роботою на умовах внутрішнього сумісництва чи роботою за суміщенням посад чи в порядку «донавантаження»;

- чи вважається викладацька діяльність адміністратора (директора) закладу освіти, яка провадиться ним окремо від адміністративної у цьому ж закладі освіти на вакантній посаді вчителя донавантаженням у розумінні Закону України «Про загальну середню освіту» від 13 травня 1999 року, який був чинним на час прийняття позивача на роботу, Закону України «Про освіту» від 05 вересня

2017 року, Положенням про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778;

- чи вважається, що трудова книжка працівнику видана у відповідності до вимог статті 47 Кодексу законів про працю України, в редакції, яка була чинною до внесення змін згідно Законами № 1217-ІХ від 05 лютого 2021 року, № 1357-ІХ від 30 березня 2021 року, № 2352-ІХ від 01 липня 2022 року), якщо на день звільнення працівника вона не містила записів про працевлаштування та звільнення з роботи на підприємстві/ в установі, яка видає трудову книжку звільненому працівнику.

Проте вказане не є обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, так як заявником не вказано конкретної норми права, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Формальне посилання заявника на те, що касаційна скарга подана через неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та без наведення переконливих аргументів на підтвердження цих обставин не може бути підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Враховуючи призначення Верховного Суду, який є судом права, та з огляду на зміст пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України метою відкриття касаційного провадження на підставі наведеної процесуальної норми є формування судової практики щодо застосування норм права, а не надання оцінки правильності застосування норм права у спірних правовідносинах, коли мотивом заявника є бажання домогтися повторної оцінки касаційним судом обставин справи.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з наведеного, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав) з урахуванням вищевикладених правових висновків Верховного Суду.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд також роз`яснює заявнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Керуючись статтями 127, 185, 390, 392 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 серпня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року.

Продовжити ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , строк для усунення зазначених вище недоліків.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк