Справа № 201/4889/22
Провадження № 2/201/2531/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни (третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ Вердикт Капітал, приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. (третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В.Ю.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.08.2022р. позовна заява була залишена без руху та позивачу (його представнику) запропоновано усунути недоліки, які було усунуто вчасно.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.08.2022р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №34).

Одночасно з позовною заявою надійшла заява представника позивача адвоката Колєсніка С.В. (діє на підставі ордеру серія АЕ № 1125620 від 09.02.2022р. а.с. № 15) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій представник позивача просив зупинити виконавчі дії, які здійснюються на підставі виконавчого провадження ВП № 68137422 від 12.01.2022р., відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю., на підставі виконавчого напису № 12124 від 26.10.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. (а.с. №29-30).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.08.2022р. заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. від 26.10.2021р. №12124 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості у розмірі 428 268грн. 94коп., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю., виконавче провадження № 68137422 (а.с. №35).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяви посилався на те, що 12.01.2022р. приватним виконавцем ВО Луганської області Лиманським В.Ю. було відкрито виконавче провадження №68137422 на виконання виконавчого напису №12124, вчиненого 26.10.2021р. приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості у розмірі 428 268грн.94 коп. Представник позивача зазначив, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які б підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, а приватний нотаріус, в свою чергу, вчинив виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченої угоди, не перевірив надані йому для вчинення напису документи, а отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999р. на час вчинення виконавчого напису 22.11.2021р. був визнаний судом нечинним, згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили, тобто, виконавчий напис вчинено в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріально посвідченого кредитного договору, а приватний нотаріус керувався нечинними положеннями закону. Зважаючи на ті обставини, що нотаріус був зобов`язаний відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису, незаконна поведінка останнього вплинула на права та обов`язки позивача, чим спричинило моральну шкоду. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12124, вчинений 26.10.2021р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості у розмірі 428 268грн.94 коп., стягнути з приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. моральну шкоду у розмірі 160 000 грн., а також вирішити питання про стягнення на користь позивача понесених судових витрат.

06.10.2022р. від відповідача ТОВ Вердикт Капітал в порядку ст. 178 ЦПК України до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом генерального директора товариства Іжаковського О.В., в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив про те, що товариством у повному обсязі було виконано усі положення чинного законодавства для вчинення виконавчого напису. Посилання позивача на те, що приватним нотаріусом не було перевірено наявність всіх документів, що підтверджують безспірність заборгованості, є безпідставними, оскільки всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, були надані приватному нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису. Метою вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (а.с. №42-48).

Конверт з копією ухвали судді Ткаченко Н.В. від 10.08.2022р. та копією позовної заяви з додатками, направлений на адресу іншого відповідача - приватного нотаріуса Київського МНО Сазонової О.М. був повернутий до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. №40).

Направлення цих же документів третій особі у справі - приватному виконавцю виконавчого округу Луганської області Лиманському В.Ю. було неможливим, оскільки його адресою є м. Сєверодонецьк Лугакнської області, який є тимчасово окупованою територією України.

Правом подачі відповіді на відзив позивач (представник позивача) не скористався.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

26.10.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №12124 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал (який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ Банк Демарк на підставі договору №24 про відступлення прав вимоги від 12.02.2019р.) заборгованості за кредитним договором №324-058 від 01.11.2007р. у розмірі 428 268грн.94коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 203 115грн.33коп., заборгованість по відсоткам та комісії 225 153грн.61коп. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 23.09.2018р. по 23.09.2021р. (а.с. № 12).

Згідно п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 512, 516, ЦК України до ТОВ Вердикт Капітал перейшли права ПАТ Банк Демарк щодо права вимоги до ОСОБА_1 за договором №324-058 від 01.11.2007р.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. від 12.01.2022р. приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №68137422 з примусового виконання виконавчого напису №12124 від 26.10.2021р. вчиненого приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал заборгованості у 428 268грн.94коп. (а.с. №23).

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач вказує на те, що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст.ст.87, 88 Закону України Про нотаріат та стверджує, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже кредитор не надав усіх за переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, виконавчий напис було вчинено за відсутності первинних документів, які встановлюють та підтверджують розмір заборгованості та належних доказів надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Проте, при подачі позовної заяви позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються відповідні доводи, а тому суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити та дати оцінку обставинам, на які посилається позивач, а саме, щодо порушення приватним нотаріусом процедури вчинення напису, а тому при вирішення справи не встановлює дані обставини.

При цьому, суд зазначає, що у наданому генеральним директором ТОВ Вердикт Капітал відзиві на позов було викладено загальні підстави та норми законодавства та нормативних актів на обґрунтування заперечень, проте останній не спростовував належними доказами доводи позивача та ту обставину, що виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не був посвідчений, а отже відповідно до положень ст.207 ЦК України суд приходить до висновку, що договір, за яким вчинено оспорюваний виконавчий напису, було вчинено у письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів) для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З тексту оспорюваного виконавчого напису №12124 від 26.10.2021р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалася ст.ст. 87-91 Закону України Про нотаріат та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 26.10.2021р. повинна була врахувати, що станом на 26.10.2021р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у письмовій формі та нотаріально не посвідчені, є нечинні.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису №12124 від 26.10.2021р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною першою ст.1167ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної Постанови).

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було надано суду належних письмових доказів та обґрунтовано не доведено, факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру - заподіяння моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 160 000 грн, а відтак суд вважає, за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цієї частини вимог.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ Вердикт Капітал на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору за позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - у розмірі 1 488 грн. 60коп. (за подачу позовної заяви - у розмірі 992 грн. 40коп. та заяви про забезпечення позову - у розмірі 496 грн. 20 коп.).

З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, судовий збір сплачений за даною позовною вимогою (а.с. №4) покладається на позивача.

Підстав для стягнення з відповідача ТОВ Вердикт Капітал на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу немає, оскільки позивачем (представником позивача) не надані докази понесення будь яких витрат ОСОБА_2 на оплату послуг адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни (третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 26.10.2021р., зареєстрований в реєстрі за №12124, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Вердикт Капітал (який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ Банк Демарк на підставі договору №24 про відступлення прав вимоги від 12.02.2019р.) заборгованості за кредитним договором №324-058 від 01.11.2007р. у розмірі 428 268грн.94коп. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 203 115грн.33коп., заборгованість по відсоткам та комісії 225 153грн.61коп., таким, що не підлягає виконанню.

В іншій задоволені іншої частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни (третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович) про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 488 грн. 60коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.