Справа № 755/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди, -

у с т а н о в и в :

04.01.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь розмір матеріальної шкоди, завданої відповідачем в результаті пошкодження меблів та квартири АДРЕСА_1 в сумі 217378,00 грн.; 4000,00 грн. - збитків понесених на здійснення експертного дослідження; 10000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 15 травня 2019 року між сторонами укладено Договір оренди житлового приміщення, за умовами якого, орендодавець передав, а орендар отримав в платне користування квартиру загальною площею 78,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, під час експлуатації квартири відповідачем пошкоджено стіни, меблі, та обладнання, яке знаходиться у квартирі. Позивач вказує. що 14.05.2018 року між сторонами складено акт прийому - передачі жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 , згідно якого, відповідач отримав квартиру разом з меблями та обладнанням в платне користування. Згідно умов договору визначено обов`язок здати об`єкт оренди та обов`язок орендодавця прийняти об`єкт оренди. 29.09.2021 року складено акт здачі житлового приміщення, згідно з яким орендарем передано, а орендодавцем прийнято квартиру загальною площею 78,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , даний акт було складено у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскільки відповідач не з`явився для передачі квартири, акт здачі житлового приміщення від 29 вересня 2021 року бу направлений засобами поштового зв`язку відповідачу для підпису. Позивачкою в момент прийняття квартири АДРЕСА_1 виявлено пошкодження стін, меблів, обладнання, тощо, після експлуатації квартири відповідачем. Пошкодження були відсутні на момент здачі квартири в оренду та складання акту прийому - передачі жилого приміщення від 14.05.2018 року. ФОП « ОСОБА_5 » проведено дослідження квартири АДРЕСА_1 , яким встановлено розмір завданого збитку у розмірі 217378,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою суду від 19.01.2022 року відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.09.2022 року продовжено розгляд справи.

03 жовтня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина боржника. Однак, на думку сторони відповідача, матеріалами позовної заяви позивачем не доведено існування вказаних умов ані висновками експертного дослідження проведеного ФОП ОСОБА_5 ані актами прийому - передачі об`єкта оренди від 14.05.2018 року і 19.09.21 року ані будь - якими іншими доказами. Так, в позовній заяві не надано доказів того, в якому саме стані приміщення передавалось в оренду відповідачу. При цьому, в акті прийому - передачі об`єкта оренди від 19.09.2021 року зазначено про пошкодження оздоблення в квартирі. На думку сторони відповідача такі відомості не дають змоги оцінити в повному обсязі стан приміщення та можливості порівняння стану приміщення на час його повернення з оренди з тим станом, в якому воно передавалось відповідачу, враховуючи те, що серед матеріалів справи відсутні докази які дають змогу оцінити об`єкт на момент передачі відповідачу.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 01.07.2015 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). (ст. 760 ЦК Укаїни).

Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч. 1, 2 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Статтею 815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2018 року між сторонами було укладено Договір оренди житлового приміщення, відповідно до змісту якого, орендодавець передає а орендар приймає в тимчасове платне використання жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.2 Договору, Орендодавець зобов`язався передати об`єкт оренди по акту прийому - передачі житлового приміщення, який є невід`ємною частиною Договору в технічно справному стані, придатний для проживання, відповідно до будівельних і санітарних норм, строком на 1 рік до 14 травня 2019 року.

Згідно пункту 2.4.1 Договору, Орендар зобов`язався прийняти Об`єкт згідно акту - приймання - передачі, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 1), у зазначений цим Договором строк. Перевірити в присутності Орендодавця справність технічних пристроїв, обладнання і майна, зробивши відповідні відмітки в зазначеному акті.

Згідно п. 4.1 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 1 рік до 14 травня 2019 року.

14 травня 2018 року сторони склали Акт прийому - передачі житлового приміщення, що є Додатком №1 до Договору оренду житлового приміщення від 11 травня 2018 року, відповідно до цього акту Орендодавцем передано а Орендарем прийнято у тимчасове платне користування (оренду) житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з усіма невід`ємними технічними пристроями, майном і ключами від нього, а саме: Вбудована кухня з вставками палісандр 140 тис. грн.; холодильник Sharp Side-by-Side; Індукційна плитка Bosch PIE631FB1E; Витяжка Elica; Пральна машина Bosch WLK24261B4; Духова шафа Bosch; 2 плазмових телевізори Samsung 40 діагональ; Кутовий диван Blest; Диван розкладний Blest; Двоспальне ліжко Bossa Nova 180х200; Ресивер Denon; Кондиціонери 3 шт. SRK20VA-S1-2 шт; SRK35MA-S1-1шт.; Домофон Neolight ALPHA; Пуф шкіряний великий; Бойлер Електролюкс; Великий фільтр для води. Об`єкт та майно в акті передені Орендарю у справному і придатному для використання за призначенням стані. Недоліків на момент передачі немає.

15 травня 2019 року між сторонами було укладено Договір оренди житлового приміщення, відповідно до змісту якого, орендодавець передає а орендар приймає в тимчасове платне використання жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.2 Договору, Орендодавець зобов`язався передати об`єкт оренди по акту прийому - передачі житлового приміщення, який є невід`ємною частиною Договору в технічно справному стані, придатний для проживання, відповідно до будівельних і санітарних норм, строком на 1 рік до 15 травня 2019 року.

Згідно пункту 2.4.1 Договору, Орендар зобов`язався прийняти Об`єкт згідно акту - приймання - передачі, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток 1), у зазначений цим Договором строк. Перевірити в присутності Орендодавця справність технічних пристроїв, обладнання і майна, зробивши відповідні відмітки в зазначеному акті.

Згідно п. 4.1 Договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє 1 рік до 15 травня 2020 року.

Відповідно до п. 2.4.6. Договору, орендар зобов`язався утримувати об`єкт у належному стані, згідно з вимогами санітарних норм. Виконувати нормативні вимоги щодо експлуатації обладнання та комунікацій як в об`єкті, так і житловому будинку в цілому, а також дотримуватись Правил використання житлових будинків і прибудинкових територій.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

При укладенні договору Оренди житлового приміщення, відповідач у відповідності до положень п. 2.4.1 Договору, не скористався правом в присутності орендодавця зробити в акті приймання - передачі відповідні відмітки про несправність технічних пристроїв, обладнання і майна, що дає підстави вважати, що на день укладення Договору оренди, майно, яке було у квартирі АДРЕСА_1 було справним, та придатним для використання та не містило недоліків, в той же час, відповідач не спростував наведені позивачем аргументи.

Згідно акту здачі житлового приміщення від 29 вересня 2021 року, на момент прийняття квартири орендодавцем від орендаря виявлені пошкодження у квартирі АДРЕСА_1 , вказаний акт було складено у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та підписаний позивачем 29 вересня 2021 року. Вказаний вище акт направлявся на адресу реєстрації відповідача 29.09.2021 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

30 вересня 2021 року ОСОБА_1 та Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 уклали Договір №179/21 на проведення робіт з незалежної оцінки вартості матеріального збитку майна, за яким замовник доручає виконавцю провести незалежну експертну оцінку збитку згідно наступної специфікації: оцінка вартості матеріального збитку завданого після пошкодження кв. АДРЕСА_1 , вартість оцінки - 4000,00 грн., яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Так, згідно звіту №75/21 про оцінку збитків від 21 жовтня 2021 року, розмір матеріальних збитків, яких завдано власнику в результаті пошкодження квартири АДРЕСА_1 та вбудованих меблів орендарем ОСОБА_2 , станом на момент складання даного звіту становить 217378,00 грн.

Вказаний звіт складено ОСОБА_5 , який має право на проведення оцінки нерухомого майна на підставі сертифікату №9/3/19 суб`єкта оціночної діяльності від 28 листопада 2019 року, та попереджений про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2.4.8 Договору, орендар зобов`язався відшкодувати всі збитки орендодавця, а також інших третіх осіб, що виникли з вини орендаря. Збитки відшкодовуються із заставної суми, сплаченої орендарем у розмірі 900 доларів 00 центів США.

У разі перевищення заставної суми, сплаченої орендарем, різниця відшкодовується за рахунок коштів Орендаря. (п. 2.4.9 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2021 року позивач надсилала на адресу відповідача претензію з вимогою відшкодувати завдані позивачу збитки в сумі 217378,00 коп. (а.с. 47).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги умови договору оренди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди завданої відповідачем внаслідок пошкодження меблів та квартири підлягають частковому задоволенню в сумі 184474,00 грн., (217378,00 грн. - 32904,00 грн.) з урахуванням п. 2.4.8, 2.4.9 Договору оренди, оскільки, за вищевказаними умовами, відповідач відшкодував завдані збитки за рахунок заставної суми у розмірі 900,00 доларів США, що на день розгляду справи за офіційним курсом НБУ становить 32904 грн.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В контексті завдань цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів саме позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулась до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує до стягненню з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди завданої відповідачем внаслідок пошкодження меблів та квартири у розмірі 184474,00 грн. та 4000,00 грн. витрат на проведення звіту про оцінку збитків, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1844,74 грн., відповідно пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В силу ч. 1 ст.ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом.

В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо): порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Як убачається з матеріалів справи, 29 вересня 2021 року, між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ковальчук і партнери» в особі керівника Кавальчука Віталія Володимировича укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги.

Згідно акту надання послуг від 06 грудня 2021 року Адвокатським об`єднанням «Ковальчук і партнери» в особі керівника Ковальчука Віталія Володимировича надано послуги ОСОБА_1 відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 29.09.2021 року на загальну суму 10000,00 грн., яка сплачена позивачем на рахунок його представника на підставі квитанції до прибудинкового касового ордеру №67 від 06 грудня 2021 року.

Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.09.2021 року в сумі 10000,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 319, 322, 386, 767, 780, 815, 819, 1166, 1167, 1192 ЦК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у з розмірі 184474 грн. 00 коп., витрат з пов`язаних із надання звіту про оцінку збитків у розмірі 4000,00 грн, а всього 188474 (сто вісімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 00 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1844,74 грн. та витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 10000,00 грн., а всього 11844 (одинадцять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 74 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 06 жовтня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя -