Справа № 276/1339/22
Провадження по справі №2/276/345/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок він отримав у спадок від своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його колишньою дружиною. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2021 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживала з ним за адресою : АДРЕСА_2 . Відповідач виїхала з села Ставки і не проживає за даною адресою, будинком не займається, її речей у будинку не має комунальні послуги не сплачує.

У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, без законних на те підстав, то за вказаних обставин відповідач даними діями чинить йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, наведених в позовній заяві, та просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавала.

Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.06.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №281, ОСОБА_2 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі заповіту посвідченого Зубринською сільською радою Хорошівського району Житомирської області 24 березня 1999 року за реєстровим №7 заповіла житловий будинок АДРЕСА_3 ОСОБА_1 ( а.с.11).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 ( а.с. 10,12).

Згідно рішення Хорошівської селищної ради №744 від 26.06.2020 року «Про встановлення поштової (юридичної) адреси об`єкту нерухомого майна» та Витягу з Рішення Хорошівської селищної ради №871 від 16.06.2022 року «Про перейменування вулиць, провулків в населених пунктах Хорошівської селищної ради» в с. Ставки « АДРЕСА_3 » було перейменовано на « АДРЕСА_4 », надалі АДРЕСА_5 .

Відповідно до довідки виданої виконкомом Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області за №484 від 15.08.2022 року, згідно по господарської книги №1 с. Ставки, за 2021-2025 р.р. о/р № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.сп.14).

Згідно акту обстеження домогосподарства від 15.08.2022 року за адресою згідно по господарської книги №1 с. Ставки , за 2021-2025 р.р. о/р №0032-1, зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за свідченням сусідів за даною адресою ОСОБА_4 не проживала, і не проживає, фактично проживала за адресою АДРЕСА_2 , а з грудня 2020 року вибула із села Ставки (а.с.15).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідач ОСОБА_1 фактично за адресою реєстрації не проживає, до будинку не являється, особистих речей в ньому не має, перешкод ОСОБА_1 у можливості користування даним житлом позивачем ніяких не здійснюється.

За змістом позовної заяви слідує, що реєстрація відповідача у належному позивачу житловому будинку позбавляє останнього можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що право власності позивача порушується, реєстрація відповідача чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення у повному обсязі. Доказів, які б спростували вищезазначене, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2022 року.

Суддя А.М. Збаражський