КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/341/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9371/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кошель Б.І., по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» кошти в розмірі 49 500,00 грн. та 2 270,00 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 23 жовтня 2020 року водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя по вул. Князя Володимира з вул. Шевченка та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , який рухався по вул. Шевченка, маючи намір повернути праворуч на вул. Князя Володимира. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказував, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну потерпілим внаслідок експлуатації транспортного засобу «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 , на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована позивачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/201136340 від 03 вересня 2020 року.

Зазначав, що 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про страхове відшкодування в розмірі 49 500 грн. шкоди заподіяної в результаті пошкодження автомобіля Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , під час дорожньо-транспортної пригоди 23 жовтня 2020 року з вини водія транспортного засобу Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 .

Згідно довідки Національної поліції України № 783623 про дорожньо-транспортну пригоду від 23 жовтня 2020 року, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, що стало причиною пошкодження автомобіля Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , який належить відповідачу.

Оскільки згідно вказаної довідки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована позивачем за полісом № ЕР/201136340, 18 листопада 2020 року позивачем було сплачено відповідачу страхове відшкодування у розмірі 49 500,00 грн.

Проте постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду вказане, ОСОБА_2 не є особою, відповідальною за настання страхового випадку, таким чином,відсутні підстави для отриманнявідповідачем страхових виплат по полісу №ЕР/201136340 (а.с. 1-4).

У травні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Тарасюк А.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні вказаного позову відмовити. Вказував, що відповідач підтверджує факт отримання страхового відкодування від позивача у розмірі 49 500,00 грн. у зв`язку з настанням страхового випадку, який мав місце 23 жовтня 2020 року. Проте вимоги позивача є безпідставними, адже страхове відшкодування було виплачено відповідачу згідно договору страхування полісу № ЕР/201136340. Факту недобросовісного набуття отриманих грошових котів, а також наявності рахункової помилки не було. Вважає, що відсутні умови для застосування положень ст. 1212 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів. Вказував, що у позивача виникла цивільна-правова відповідальність щодо відшкодування шкоди, яка завдана майну відповідача, оскільки відповідальність власника автобуса «Богдан А-092», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Стахова Група», тому позивач правомірно здійснив виплату страхового відшкодування, а отже, підстави для стягнення вказаних коштів з відповідача відсутні (а.с. 67-71).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року позов ПрАТ«Страхова Група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ«Страхова Група «ТАС» кошти в розмірі 49 500,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ«Страхова Група «ТАС» сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 108-114).

Не погодившись з рішенням суду, 08 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 119-126).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не погоджувалась з висновками суду першої інстанції, що відповідачем було безпідставно набуто грошові кошти у вигляді страхового відшкодування за полісом № ЕР/201136340 та відбулося безпідставне збагачення за рахунок позивача. Вважає, що кошти були сплачені за договором страхування ЕР/201136340, факту недобросовісного набуття отриманих грошових коштів, а також наявності рахункової помилки не було. За таких обставин відсутні умови для застосування положень ст. 1212 ЦПК України та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів. Посилалась на правову позицію Верхового Суду, викладену у постанові від 09 січня 2019 року у справі № 336/337/16-ц. Зазначала, що у оскаржуваному рішенні не наведено заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, не надано оцінки аргументам та мотиви їх відхилення (а.с. 119-126).

29 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ПрАТ «Страхова група «ТАС», в якому представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Вважає, що після встановлення постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області преюдиційної обставини, а саме відсутності вини водія ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність не настала, а підстава, згідно якої відповідач отримав кошти в розмірі 49 500,00 грн. відпала. Отже, правові наслідки отримання відповідачем коштів у розмірі 49 500,00 грн. за підстави, яка відпада, врегульовані ст. 1212 ЦК України, яка зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (а.с. 139-142).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 жовтня 2020 року о 10 год. 50 хв. по вулиці Князя Володимира, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Шевченка та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Шевченка, маючи намір повернути праворуч на вулицю Князя Володимира. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 27-28).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 , на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № ЕР/201136340 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 вересня 2020 року (а.с. 6).

26 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , яка є власником автомобіля Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , подала повідомлення голові правління ПрАТ «Страхова група «ТАС»продорожньо-транспортну пригоду (а.с. 13-14).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Chеvrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , позивачем було проведено його огляд, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 28 жовтня 2020 року (а.с. 18-19).

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 подано голові правління ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву-погодження, в якій погодилась з матеріальним збитком у розмірі 49 500,00 грн. (а.с. 17).

11 листопада 2020 року з метою отримання страхового відшкодування, власник ChеvroletVolt, р.н. НОМЕР_2 , звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за вх.№ 278 (а.с. 15-16).

16 листопада 2020 року позивачем було складено страховий акт № 26583/40/920 разом із додатком 1 до страхового акту № 26583/40/920, в якому міститься розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 49 500,00 грн. (а.с. 23-24).

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 11 листопада 2020 року, акту огляду транспортного засобу від 28 жовтня 2020 року, страхового акту №26583/40/920, заяви-погодження від 11 листопада 2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС»здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 49 500,00 грн. на користь відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 139035 від 18 листопада 2020 року (а.с. 25-26).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2020 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 28).

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

За змістом частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Тобто, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей 3, 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відтак у разі відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності у страховика не виникає обов`язок щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода.

Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 04 жовтня 2017 року у справі № 753/ 23725/15-ц, постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 910/21313/16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18, дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» коштів в розмірі 49 500,00 грн., позивач посилався на те, що після встановлення постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2020 року відсутності вини водія транспортного засобу «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, його цивільно-правова відповідальність не настала, а тому відсутній обов`язок позивача зі сплати страхового відшкодування відповідачу, тобто відповідач отримав 49 500,00 грн. без належних на те підстав.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 ЦК України та статей 3, 6, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода, виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок.

Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди.

Зокрема, згідно з положеннями статтями 1166, 1187 ЦК України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди.

Згідно з п. 32.1. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Зважаючи на встановлення судом першої інстанції на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2020 року обставини відсутності вини страхувальника за полісом у ДТП, суд погодився з висновком про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу.

Отже, у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення відповідача за рахунок позивача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки зазначена правова норма зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2020 року встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях ОСОБА_2 під час ДТП за участю автомобілів «Богдан А-092», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та Chevrolet Volt, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , тобто цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів, отриманих ним в якості страхового відшкодування за полісом внаслідок ДТП.

Таким чином, колегія суддів вважає, щ рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 рокуу розмірі 3 405,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі, тому слід стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету 3 405,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом (а.с. 133).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету 3 405,00 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова