Справа № 333/7648/21
Провадження № 2/333/1343/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холод Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

представника позивача Лойко А.О.,

представника відповідача Абдулкерімової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79А, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2021 року КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 24 727,28 грн., яка утворилась за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачу, яка проживає та є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 24 727,28 грн. за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року.

З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2021 року цивільну справу №333/7648/21 передано в провадження судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холоду Р.С.

Ухвалою суду від 10.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

23.12.2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд частково задовольнити позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МТМ», врахувавши строк позовної давності до спірних правовідносин.

28.01.2022 року на адресу суду від КОНЦЕРНУ «МТМ» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких позивач заперечує проти застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у червні 2017 року, квітні, грудні 2018 року, серпні, жовтні 2020 року та березні 2021 року частково здійснювалась оплата за надані послуги, що свідчить визнання відповідачем боргу та є підставою для переривання строку позовної давності.

22.08.2022 року на адресу суду від КОНЦЕРНУ «МТМ» надійшла заява про зменшення позовних вимог, яку позивач обґрунтовує тим, що відповідачем надано квитанцію про переказ коштів у розмірі 1 095,38 грн. в рахунок погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У зв`язку з чим, за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року сума заборгованості зменшилась та складає 23 631,90 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру заборгованості підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. При цьому зазначила, що відповідач фактично сплатила заборгованість за постачання гарячої води (центр ГВП), тобто заборгованість залишилась лише за постачання централізованого опалення.

Відповідач ОСОБА_1 визнала позовні вимоги в межах строків позовної давності, у зв`язку з чим просила суд позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення представника позивач та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог КОНЦЕРНУ «МТМ», виходячи з такого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Судом встановлено, що, відповідно до п. 2.2 статуту КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.10.2021 року №278050929.

З матеріалів справи вбачається, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року надано послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 23 631,90 грн.

Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, отримувачем послуг за вказаною вище адресою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.

Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач у справі зобов`язання з оплати наданих послуг за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року належним чином не виконала, у зв`язку з чим, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги у розмірі 23 631,90 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, які виникли до березня 2017 року.

Розглянувши клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, які виникли до березня 2017 року, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

При розгляді справи по суті судом враховано, що згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 року № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому Кабінет Міністрів України постановою від 15.12.2021 року № 1336 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року шляхом внесення змін до постанови від 9 грудня 2020 р. № 1236

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Таким чином, судом встановлено, що до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати часткова сплата боржником основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчиняв дії, що свідчать про визнання лише певної частини чи періодичного платежу, то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизначених) частин платежу.

Як вбачається з розрахунку суми боргу позовних вимог по нарахуванням та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року, відповідач у червні 2017 року сплатила 21,71 грн., квітні 2018 року 72,37 грн., грудні 2018 року 74,41 грн., серпні 2020 року 200 грн., жовтні 2020 року 200 грн. та березні 2021 року 1 500 грн.

Дослідивши зазначений вище розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд дійшов до висновку, що внесення відповідачем протягом жовтня 2016 року по березень 2020 року періодичних платежів за послуги з теплопостачання не переривало перебіг позовної давності, оскільки розмір таких платежів не перевищував розмір щомісячних нарахувань. Крім того, вказані платежі були внесенні за постачання гарячої води (центральне ГВП).

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, які заявлені за період з жовтня 2016 року по 12 березня 2017 року, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за період з 12.03.2017 року по 30.09.2021 року у розмірі 18 638,08 грн. заборгованості за постачання теплової енергії, оскільки заборгованість за постачання гарячої води відповідачем сплачено в повному обсязі.

Сума заборгованості за постачання теплової енергії 18 638,08 грн. (23 631,90 грн. (сума заявлених вимог)- 4 992,92 грн. (4 680,02грн. сума заборгованості станом на 01ю03.2017 року) +312,90 грн. (заборгованість з 01.03.2017 року по 12.03.2017 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір пропорційно заявленим вимогам. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені у процентному відношенні 78,87%, тому з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1 790 грн. 34 коп. (2 270 х 78,87: 100).

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79А, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , філія АТ «Укрсімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) 18 638 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 08 коп. основного боргу за отриманні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2016 року по 30.09.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , філія АТ «Укрсімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) 1 790 (одну тисячу сімсот дев`яносто) грн. 34 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.09.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод