1Справа № 334/1321/22 2/335/2069/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне.

Позивач у період 01.10.2014 по 30.09.2021 надав відповідачеві послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 56741 грн. 11 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача з покладенням на останнього судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2021 матеріали вищевказаної справи було передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 05.07.2022 справу передано для розгляду судді Стеценку А.В.

Ухвалою судді від 08.07.2022 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

14.09.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що розмір заборгованості позивачем розраховано некоректно та незаконно. Зокрема, відповідач незгоден з розміром заборгованості за поставлену гарячу воду за травень 2021 року в розмірі 8994,44 грн. Вважає такий розмір заборгованості за зазначений період завищеним. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача за період з 01.10.2014 до 05.07.2019.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві на позов, просив суд відмовити в заводнені позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини ті відповідні їм правовідносини.

Відповідно до пункту 2.1. Статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови № 1589 р. від 26.07.2002 року, зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Згідно п. 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, які були чинні у певному періоді утворення заборгованості, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Крім того, вказаним законом передбачено передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.07.1996 по теперішній час, що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.07.2022 №04-46/2553.

В судовому засіданні відповідач не заперечував вищезазначені обставини, суду повідомив, що зазначену квартиру набув у власність в результаті приватизації.

11.04.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с. 9-10).

Згідно довідки позивача (а.с. 8) на відповідача Концерном «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

У період з 01.10.2014 по 30.09.2021 позивачем були надані, а відповідачем відповідно спожиті послуги на загальну суму 62820,92 грн., з яких загальна сума оплати за вказаний період склала 3740,00 грн., субсидія 2306,10 грн., соціальна допомога - 33,71грн. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Концерну «Міські теплові мережі» (а.с. 8) та розрахунком заборгованості (а.с. 12-13).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт часткової оплати ним наданих позивачем послуг в серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2017 року, лютому 2018 року на загальну суму 3740,0 грн, проте повідомив суду, що не пам`ятає за який саме період ним були здійсненні платежі в зазначені вище періоди, оскільки квитанції щодо оплати він не зберіг.

Також відповідач в судовому засіданні повідомив, що він не звертався до відповідача з претензіями щодо якості та обсягів наданих йому позивачем послуг, вимогами щодо здійснення перерахунку вартості наданих послуг.

Доказів повної чи часткової оплати заборгованості за спожиті послуги в інші періоди, зазначені в розрахунку позивача, відповідач суду не надав.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, суд доходить висновку, що його здійснено правильно, а розмір заборгованості відповідача за спожиті послуги в період з 01.10.2014 по 30.09.2021 становить 56741 грн. 11 коп.

Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 до 05.07.2019, суд виходить з наступного.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630).

Такий же самий розрахунковий період встановлено п. 9 укладеного сторонами договору (а.с. 9-10).

Отже, з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а тому і перебіг позовної давності відраховується щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Частинами 1, 2 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. В силу ч. 2 статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги за період 01.10.2014 по 30.09.2021.

З розрахунку суми позову (а.с. 12-13) вбачається, що в серпні вересні та жовтні 2017 року відповідачем здійснено оплату за спожиті ним послуги в розмірі, що перевищує поточне нарахування за зазначені місяці, що на переконання суду свідчить про визнання ним боргу, який виник у попередніх періодах, та відповідно перериває перебіг строку позовної давності.

Отже в жовтні 2017 року перебіг позовної давності за вимогами позивача про стягнення заборгованості за спожиті послуги за період з 01.10.2014 по 01.10.2017 розпочався заново.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та наступними постановами КМУ з цього ж питання.

В подальшому постановами Кабінет Міністрів України дію адаптивного карантину на території України було продовжено до 31 грудня 2022 року шляхом внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, до вимог позивача, строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Таким чином, позивачем строк позовної давності не пропущено, а заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 01.10.2014 по 30.09.2021, складає 56741,11 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Доказів понесення інших судових витрат позивачем суду не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (ідентифікаційний код 32121458, адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137):

- заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.10.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 56741 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сорок одну) гривню 11 копійок;

- судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України , не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 04.10.2022.

Суддя А.В. Стеценко