Справа № 355/154/22
Провадження № 2-о/355/24/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення - встановити особу заявника та факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час, з метою подання заяви про оформлення паспорта громадянина України. В своїй заяві заявник посилається на те, що він з 1990 року по теперішній час проживає Україні. У зв`язку з тим, що виникла необхідність отримати паспорт громадянина України, заявник звернувся до Баришівського відділу ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області, де йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України та запропоновано порядку ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» звернутись до суду з метою підтвердження особи та належності до громадянства України.

01.07.2022 ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження.

25.08.2022 до суду подано заяву від представника заінтересованої особи про внесення змін щодо уточнення заявлених вимог.

В судове засідання учасники справи не з`явились. Про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом направлення поштової кореспонденції.

Відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи призначеної на 25.08.2022 та 28.09.2022 шляхом направлення поштової кореспонденції, про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення з відміткою про вручення судових повісток. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ханлар, Азербайджанська ССР (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ).

Судом встановлено, що в 1990 році разом із матір`ю ОСОБА_2 переїхав до Черкаської області, Кам`янського району, с. Тимошівка та проживав до 20.02.1997, що підтверджується копією довідки №247 від 16.11.2021 виданої виконавчим комітетом Кам`янсько міської ради Черкаської області.

Заявник навчався в Тимошівській ЗОШ І-ІІІ ступенів ім. Кароля Шимановського в 1996 р.

З 1997 р. по 2001 р. навчався в Смілянській спеціальній школі Черкаської області, що підтверджується довідкою №210/01-28 від 18.11.2021, виданої Комунальним закладом «Кам`янський ліцей №1 Кам`янської міської ради Черкаської області».

З 2001 році проживав разом із мамою та сестрою в м. Яготин, Київської області, а з 2014 року і по теперішній час проживає в с. Власівка, Баришівського району, що підтверджується довідкою №287 від 18.08.2021 виданою виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області.

Паспорт громадянина України ніколи не оформлював.

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою про оформлення паспорту громадянина України.

17.12. 2020 року було надано відповідь від міграційної служби, в якій було повідомлено про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року.

У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням зазначених вище обставин, заявнику неможливо підтвердити належність до громадянства України.

Отже, встановлення факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року Заявнику необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи диспозитивність процесу та вимоги заявника, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання в неповнолітньому віці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року і по теперішній час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький