Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Борисюка Р.М.

Григорусь Н.Й.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у місті Житомирі цивільну справу № 295/10781/21

за позовом Акціонерного товариства «Кредо Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

встановив:

В серпні 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 29.05.2019, укладеним між банком і ОСОБА_1 в розмірі 78 398,71 грн. В обґрунтування позову банк зазначив, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Під час підписання анкети-заяви позичальник надав інформацію про фактичні сімейні відносини та про перебування у шлюбі з ОСОБА_3 . Позивач вважає, що згідно положень ст.ст.61, 65 СК України подружжя має нести солідарну відповідальність за невиконання кредитного договору.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за договором від 29.05.2019, що виникла станом на 04.06.2021, в сумі 78398,71 грн., з них: 47118,77 грн. - заборгованість за кредитом, 31279,94 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення заборгованості з кредитом з ОСОБА_1 . Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на час отримання кредиту вони з ОСОБА_1 припинили сімейні стосунки та проживали окремо, не вели спільного господарства. Про укладення з банком кредитного договору їй було невідомо. Вважає, що матеріали справи не містять доказів, що отримані ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 50000грн. використані в інтересах сім`ї. Апелянт не надавала письмову згоду на укладення договору позики.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 29.05.2019 між АТ «Кредобанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-195897, за умовами якого позичальник отримав 50000грн. із зобов`язанням повернення до 26.05.2023 року та сплатою 52,99% річних за користування кредитом. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів, у зв`язку з чим станом на 04.06.2021 виникла заборгованість в сумі 78398,71 грн., з них: 47118,77 грн. - заборгованість за кредитом, 31279,94 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

У відповідності до ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Із змісту кредитного договору №CL-195897 від 29.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на поточні потреби, які були перераховані на його поточний рахунок.

Жодні докази про надання кредиту в інтересах сім`ї та використання отриманих коштів в інтересах сім`ї відсутні.

Суд першої інстанції порушив правила оцінки доказів, визначені ст.89 ЦПК України, і зробив неправильний висновок про наявність підстав для солідарної відповідальності ОСОБА_3 , яка перебуває з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_1 і про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_3 .

Доказів щодо обсягу наданих адвокатом Павленком С.В. послуг з правничої допомоги, виконаних робіт та їх вартості АТ «Кредо Банк» не надало, тому виходячи з положень ст.137 ЦПК України такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2021 року і ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредо Банк»заборгованість за кредитним договором №CL-195897 від 29.05.2019 в розмірі 78398,71грн. та судовий збір в розмірі 2270грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядк

Головуючий: Судді: