Справа № 502/1102/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Балан М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради,

про

визнання договору купівлі продажу дійсним

та

визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про визнання договору купівлі-продажу будівлі дійсним та визнання права власності. На обґрунтування позовних вимог та уточнених позовних вимог позивач зазначив, що 8 травня 2002 року він прийняв участь у проведені аукціону з продажу будівлі колишнього заготівельного пункту Кілійського кооперативного торговельного заготівельно-виробничого підприємства «Коопзаготпромторг» (далі - Коопзаготпромторг), яка розташована на земельній ділянці площею 915 кв. м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та став його переможцем.

В той же день 08.05.2002 року між позивачем та ОСОБА_2 , в особі його директора ОСОБА_3 , був підписаний договір купівлі-продажу будівлі колишнього заготівельного пункту Коопзаготпромторг, яка підлягає продажу, а вказана будівля була передану позивачу за актом приймання-передачі.

В подальшому на придбану будівлю заготівельного пункту Коопзаготпромторг позивачем були отримані дозвіл Державної податкової інспекції у Кілійському районі Одеської області від 11.05.2002 року та постанова правління Одеської облспоживспілки № 106 від 12.06.2002 року.

Після укладення даного договору купівлі-продажу позивач, як законний власник вказаного нерухомого майна, до цього часу користується ним за призначенням, однак у повному обсязі здійснювати свої правомочності власника даного складу він не має змоги в зв`язку з тим, що за діючим законодавством право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації,

Оскільки договір купівлі-продажу складу від 08.05.2002 року нотаріально посвідчено не було та Кілійське кооперативне торговельне заготівельно-виробниче підприємство «Коопзаготпромторг» ліквідовано, на даний момент позивач не має змоги нотаріально посвідчити укладений у 2002 році договір купівлі-продажу складу та провести реєстрацію права власності на придбаний склад.

Позивач вважає, що правомірно набув право власності на зазначене нерухоме майно, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу від 08.05.2002 року сторони керувались відповідними положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на той час.

Тому, із-за існуючих протиріч правових норм, позивач не в змозі розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд з причин, що не залежать від нього та змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання за ним права власності.

Зважаючи на вищевказане, позивач просив суд:

- визнати дійсним Договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення), яка підлягає продажу на аукціоні № б/н від 08.05.2002 року, укладений між ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.02.1998 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , в особі директора ОСОБА_3 , щодо продажу будівлі колишнього заготівельного пункту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за позивачем - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 05.02.1998 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на нерухоме майно будівлю-склад, визначеному в технічному паспорті під літ. «А», до складу якого входить: 1 - склад, 2 - роздягальня, 3 комора, загальною площею 68,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 915 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без участі представника.

На підставі письмових заяв позивача та представника відповідача, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд за відсутності сторін ухвалює рішення, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно договору купівлі - продажу будівлі (споруди, приміщення), яка підлягає продажу на аукціоні № б/н від 08.05.2002 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в особі директора Тулба П.І. встановлено, що ОСОБА_5 , в особі директора Тулба П.І., який діє на підставі статуту продавець продав та передав у власність покупцю - ОСОБА_1 будівлю (споруду, приміщення) загальною площею 68 (шістдесят вісім) кв. м. , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 за ціною 3400 гривень, /а. с. 10-11/.

Відповідно до акту приймання-передачі основних фондів від 08.05.2002 року встановлено, що Комісія у складі від продавця: голова комісії директор Кілійського Коопзаготпромторга Тулба П.І., член комісії зав. директора Павленко А.М. та від покупця: голова комісії ОСОБА_1 , провела приймання передачу основних фондів придбаних на аукціоні від 08.05.2002 року, згідно договору купівлі-продажу від 08.05.2002 року, а саме заготівельний пункт окремо стояча будівля вул.. Кірова район 5-ї школи, у кількості 1 штука, загальною вартістю 3400 гривень, /а.с. 12/.

Згідно дозволу на реалізацію активів, які перебувають у податковій заставі № 2415 від 11.05.2002 року встановлено, що податковий керуючий ОСОБА_6 надає дозвіл платнику податків Кілійському кооперативному торгівельному заготовчому-виробничому підприємству самостійно реалізувати не описані активи, які знаходяться у податковій заставі, за умови спрямування у повному обсязі одержаної від реалізації активів в рахунок погашення податкового боргу виручки, а саме будинок колишнього заготівельного пункту загальною площею 68 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , у кількості 1 штука, всього на суму 3 400 гривень, /а.с.14/.

Відповідно до постанови правління Одеського облпотребспілки № 106 від 12.06.2002 року встановлено, що в.о. голови правління Кілійського РПС Колесникову В.М. дозволено продати основні засоби, які знаходяться на балансі ОСОБА_7 з аукціону: заготівельний пункт, м. Кілія, /а.с.15/.

Згідно повідомлення Комунального підприємства Кіліської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» № 1368 від 29.04.2022 року встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП «РБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно-будівлю склад, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано, /а.с. 27/.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Кілійським РБТІ 11.11.2008 року встановлено, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: літ. «А»- склад, до складу якого входить: 1 - склад, 2 - роздягальня, 3 комора, загальною площею 68,2 кв.м., /а.с. 7-9/.

При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 2002 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, ст. 650 ЦК закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 ЦК, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до статті 657 ЦК України Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК).

Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК).

Обов`язкове нотаріальне посвідчення, встановлене, зокрема, стосовно договорів купівлі-продажу майна державних підприємств (ч. 4 ст. 27 Закону від 4 березня 1992 р. № 2163-ХІІ «Про приватизацію державного майна»; далі - Закон № 2163-ХП).

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів про купівлю-продаж, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.

Керуючись 12,81, 259,263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про визнання договору купівлі-продажу будівлі дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення), яка підлягає продажу на аукціоні № б/н від 08.05.2002 року, укладений між ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.02.1998 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , в особі директора Тулба П.І., щодо продажу будівлі колишнього заготівельного пункту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 05.02.1998 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на нерухоме майно будівлю-склад, визначеному в технічному паспорті під літ. «А», до складу якого входить: 1 - склад, 2 - роздягальня, 3 комора, загальною площею 68,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 915 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан