Ухвала

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 756/10603/17

провадження № 61-6733св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про народження дитини та оспорювання батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення запису про народження дитини та оспорювання батьківства.

Позов мотивовано тим, що на момент реєстрації 05 серпня 2003 року шлюбу з ОСОБА_2 остання перебувала у шлюбі з квітня 2001 року з ОСОБА_4 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 25 лютого 2016 року актовий запис про шлюб, складений 05 серпня 2003 року, анульовано на підставі статті 39 СК України.

У позивача виникли сумніви щодо факту його біологічного батьківства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року позовні вимоги в частині виключення відомостей про батьківство

ОСОБА_1 з актового запису про народження ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без розгляду за заявою ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 лютого

2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва

від 25 лютого 2019 року стягнено з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову. Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Виключено відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису

№ 2458 від 09 грудня 2003 року про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року скасовано.

Відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Безпалюк Н. В. про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 липня 2022 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року і залишити в силі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 лютого 2019 року та додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення запису про народження дитини та оспорювання батьківства, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська