ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/11828/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , та Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 серпня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 16 серпня 2019 року о 21.20 годині на проїзній частині по вулиці Миколи Зінчевського з боку вулиці Симбірцева у напрямку вулиці Ватутіна в Покровському районі міста Кривого Рогу сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої екскаватор - навантажувач «Bobcat B730», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 допустив зіткнення з мопедом «Zhejiang TXM 150f», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Внаслідок ДТП, позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та зазнав фізичного болю. На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 працював на підприємстві КП «Кривбасводоканал» на посаді машиніста екскаватора та виконував службові обов`язки на навантажувачі «BobcatB730», який був у розпорядженні відповідача на підставі договору фінансового лізингу. Транспортний засіб «BobcatB730» був забезпечений договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, який діяв на момент вчинення ДТП, що виданий Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»). ПрАТ «УПСК» сплатило позивачу завдану матеріальну шкоду, що пов`язана із витратами на лікування у розмірі 1 616,65 грн., тим самим виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування.

Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Внаслідок ДТП позивачу було спричинено тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1381 від 25.09.2019 року.

Позивач з серпня 2019 року по теперішній час вимушений звертатись до лікарів для усунення негативних наслідків травм отриманих в ДТП, проходячи усе необхідне лікування, однак стан здоров`я позивача не нормалізувався, негативні наслідки завдані тілесними ушкодженнями, отриманими у ДТП, супроводжуватимуть позивача до кінця життя.

На теперішній час позивач повністю не відновився від отриманих травм, не може вести повноцінний образ життя, незначні навантаження на ногу призводять до нестерпного болю, що не дає можливості виконувати будь-яку роботу, що спричиняє позивачу емоційного стресу, дискомфорту, фінансових труднощів, оскільки після ДТП, що сталося у 2019 року станом на сьогоднішній день, працездатність позивача значно зменшилась.

На підставі наведеного вище, уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції, позивач просив суд стягнути з КП «Кривбасводоканал» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 150 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі посилаючись на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не надав оцінки тому, що внаслідок ДТП позивачу було спричинено тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1381 від 25.09.2019 року. Не надав оцінки тому, що позивач з серпня 2019 року по теперішній час вимушений звертатись до лікарів для усунення негативних наслідків травм отриманих в ДТП, проходячи усе необхідне лікування, однак стан здоров`я позивача не нормалізувався, негативні наслідки завдані тілесними ушкодженнями, отриманими у ДТП, супроводжуватимуть позивача до кінця життя. Позивач повністю не відновився від отриманих травм, не може вести повноцінний образ життя, незначні навантаження на ногу призводять до нестерпного болю, що не дає можливості виконувати будь-яку роботу, що спричиняє позивачу емоційного стресу, дискомфорту, фінансових труднощів, оскільки після ДТП, що сталося у 2019 року станом на сьогоднішній день, працездатність позивача значно зменшилась.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 06.11.2013 року у справі № 6-108цс13, від 05.09.2018 року у справі № 534/872/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 426/16825/16-ц, та вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати на ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вомп позивача посилаючись на те, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу екскаватор - навантажувач «Bobcat B730», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УПСК». У зв`язку із настанням події, що має ознаки страхового випадку, а саме ДТП за участі ОСОБА_3 , який був співробітником КП «Кривбасводоканал», з метою можливостi вiдшкодування ПрАТ «УПСК» заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_4 в терміни та порядку, передбаченому договором, КП «Кривбасводоканал», звернулось до ПрАТ «УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Вiдповiдно до договору про страхування цивільно-правової відповідальності, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зобов`язаний відшкодувати у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП потерпілому, що вiдповiдає вимогам п.22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобів». Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, вiдповiдальнiсть яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобiв, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує лiмiт вiдповiдальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою вiдповiдальнiсть. Враховуюче вказане, відповідач вважає, що КП «Кривбасводоканал» є неналежним відповідачем у справі у зв`язку із чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі, оскільки позивачем не доведено розмір завданої йому моральної шкоди, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач КП «Кривбасводоканал» просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України та засудженого до покарання у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вказаним вироком встановлено, що 16 серпня 2019 року, в темний час доби, приблизно о 21 годині 20 хвилин водій екскаватора-навантажувача «Bobcat B730», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 порушив п.п. 1.5., 2.3.б,д), 10.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу із моторолером марки «Zhejiang TXM150f», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1381 від 25.09.2019 року. Також вказаним вироком суду цивільний позов задоволено, стягнуто з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь потерпілого ОСОБА_1 1616 гривень у відшкодування спричинених матеріальних збитків, пов`язаних із лікуванням та стягнуто з КП «Кривбасводоканал» на користь потерпілого ОСОБА_1 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 90 000 гривень (а.с.45-51).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року в частині вирішення цивільного позову - скасовано, направлено кримінальне провадження в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. (а.с.52-67).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_3 , під час ДТП, перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал», яке також є володільцем транспортного засобу екскаватора - навантажувача марки «Bobcat B730», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25 січня 2019 року між страховиком ПрАТ «УПСК» та страхувальником КП «Кривбасводоканал» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту «ДСЦВ СГ» № ДГ/723-007/001/19/1714910/13 на транспортний засіб марки «Bobcat B730», який був чинний на момент ДТП. (а.с.23-24)

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що внаслідок ДТП йому було спричинено тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я у зв`язку із чим, з серпня 2019 року по теперішній час, він вимушений звертатись до лікарів для усунення негативних наслідків травм отриманих в ДТП, проходячи усе необхідне лікування, однак стан здоров`я позивача не нормалізувався, негативні наслідки завдані тілесними ушкодженнями, отриманими у ДТП, супроводжуватимуть позивача до кінця життя, що спричиняє йому моральні страждання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Кривбасводоканал» про стягнення моральної шкоди, завданої ДТП, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1177 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За ч.1 ст.1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Так за ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Отже, згідно з усталеною судовою практикою, щодо суб`єкта відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, то така шкода відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як встановлено судом водій ОСОБА_3 під час ДТП, що відбулась з його вини, перебував у трудових відносинах з КП «Кривбасводоканал» та під час виконання трудових обов`язків керував екскаватором - навантажувачем марки «Bobcat B730», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого на момент ДТП було КП «Кривбасводоканал», а отже відповідальність за завдану потерпілому ОСОБА_1 моральну шкоду має бути покладена саме на підприємство КП «Кривбасводоканал».

Відповідно до ч.1-3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, позивач неодноразово звертався до закладів медичного лікування, перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, направленнями на стаціонарне обстеження та результатами медичних обстежень (а.с.131-144).

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача по справі, яка втратила підтримку близької людини, ступінь вини підприємства відповідача, яке не створило безпечних умов праці.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційних скарг як позивача, так і представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Також колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що КП «Кривбасводоканал», у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової вiдповiдальностi власників наземних транспортних засобів», є неналежним відповідачем у справі у зв`язку із чим в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 25 січня 2019 року між страховиком ПрАТ «УПСК» та страхувальником КП «Кривбасводоканал» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту "ДСЦВ СГ" № ДГ/723-007/001/19/1714910/13 на транспортний засіб "Bobcat B730", який був чинний на момент ДТП. (а.с.23-24)

Відповідно до п.1 вказаного договору предметом Договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок настання ДТП під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах. Виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхових сум, зазначених у п.2 цього Договору, та на умовах, визначених цим Договором та Правилами добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

Згідно з п.1.1 Договору страховим ризиком за цим Договором є дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), внаслідок якої може бути заподіяна шкода життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб, цивільну відповідальність за заподіяння якої несе Страхувальник або Експлуатант ( будь-яка особа, що експлуатує забезпечений ТЗ на законних підставах) за цим Договором.

Відповідно до п.1.2 Договору страховим випадком є настання цивільної відповідальності особи, відповідальність якої застрахована за цим договором страхування, за заподіяння внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу ТЗ в період дії договору страхування шкоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.

Пунктом 10.5 договору добровільного страхування передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється за заявою потерпілого, безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані із відшкодуванням збитків.

Пунктом 9.2.4 Договору передбачено, що за цим Договором страховиком в будь-якому випадку не відшкодовується моральна шкода, нанесена потерпілому.

Таким чином, в розумінні ст.11 ЦК України між страховиком ПрАТ «УПСК» та страхувальником КП «Кривбасводоканал» виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору добровільного страхування, а отже до вказаних правовідносин не застосовуються норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на які посилався відповідач КП «Кривбасводоканал» у своєму відзиві.

Відповідно до ч. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування"» видами добровільного страхування є страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Таким чином, зі змісту Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 25 січня 2019 року, що був укладений між ПрАТ «УПСК» та КП «Кривбасводоканал», слідує, що у страховика відсутній обов`язок з відшкодування моральної шкоду потерпілому.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , та Комунального підприємства «Кривбасводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: