Дата документу 04.10.2022
Справа № 501/2155/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого-судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

справа № 501/2155/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

позивача: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

предмет та підстави позову: про визнання правочину дійсним та визнання права власності на квартиру,

учасники справи не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І.Виклад позиції позивача.

10.08.2022 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання правочину дійсним та визнання права власності на квартиру(а.с.1-6).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1999 року та по даний час позивач та відповідач проживають разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Від громадянського шлюбу маємо дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У сусідній квартирі АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_5 - одинока жінка похилого віку (1939 року народження), яка через постійні хвороби не мала можливості належним чином доглядати за своєю квартирою та собою, а згодом навіть самостійно пересуватися. Із самого початку проживання позивачки та її громадянського чоловіка ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , між нею, її чоловіком та ОСОБА_6 склалися доброзичливі та позитивні відносини, чоловік допомагав ОСОБА_7 у господарстві, а позивачка готувала для неї їжу.

07.06.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 був укладений договір довічного утримання. За умовами цього договору, ОСОБА_8 передала ОСОБА_2 у власність належну їй на праві власності кв. АДРЕСА_2 (до перейменування Іллічівськ), а ОСОБА_2 , в свою чергу, зобов`язалася забезпечити ОСОБА_9 доглядом та утриманням у необхідному обсязі довічно. Однак, від нотаріального посвідчення даного договору ОСОБА_10 ухилялася, пояснюючи тим, що в 1981 році вона уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 , але не отримувала новий паспорт на нове прізвище, а документи на право власності на квартиру отримала на дошлюбне прізвище ОСОБА_12 . ОСОБА_2 наполягав, щоб вона отримала новий паспорт та змогла укласти нотаріальний договір. В ліпне 2002 року ОСОБА_14 отримала новий паспорт, але нотаріально посвідчити договір нотаріус відмовила, так як документи на право власності на квартиру отримані на дошлюбне прізвище ОСОБА_12 вже після реєстрації шлюбу. ОСОБА_8 пообіцяла, що після того як приведе до ладу документи, самостійно здійсніть нотаріальне посвідчення договору довічного утримання, а також складе заповіт на своє майно на ім`я ОСОБА_2 .

Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, ОСОБА_2 сумлінно виконував обов`язки за договором довічного утримання: доглядала хвору ОСОБА_8 , купував продукти харчування, годував її, підтримував чистоту та порядок у квартирі, позивачка всіляко допомагала в цьому своєму чоловікові, а коли ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, ОСОБА_2 поховав її за власні кошти. Таким чином, ОСОБА_2 фактично виконав всі обов`язки покладені на нього договором довічного утримання від 07.06.2002р. зазначене підтверджується квитанціями про плату ліків на загальну суму 15374,27, квитанціями про сплату комунальних послуг, які ОСОБА_2 сплачував через свою карту Монобанк на загальну суму 950,00 грн., Договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 000089 на загальну суму 14800,00 грн, актом, за підписами сусідів про те, що ОСОБА_2 дійсно здійснював догляд за ОСОБА_8 та показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є сусідами.

Після поховання ОСОБА_8 , в її речах був знайдений договір про довічне утримання, який так і не був нотаріально-засвідчений.

Позивачка вважає, що оскільки Договір довічного утримання, укладений 07.06.2002 року між її цивільним чоловіком та ОСОБА_18 під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, кв. АДРЕСА_3 є спільним майном подружжя. А ув`язку з тим, що відповідач не здійснює жодних юридичних дій з цього приводу позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд:

Визнати Договір довічного утримання укладений 07 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 дійсним та виконаним.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , житловою площею 20,8 кв.м., загальною площею 38 кв.м. на підставі Договору довічного утримання укладеного 07 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Визнати квартиру АДРЕСА_4 спільної власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідач сповіщався належним чином, до суду не з`явився, відзив не надав, надлав до сду заяву про слухання справи без його участі (а.с. 55).

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов (а.с. 54).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності (а.с. 55).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області від 25.08.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду (а.с. 46).

Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області від 16.09.2022 року було задоволено клопотання позивача та витребувано докази по справі (а.с. 51).

Ухвалою суду Іллічівського міського суду Одеської області від 22.09.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду (а.с. 57).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Відповідно технічного паспорту на кв. АДРЕСА_5 , власник вказаний ОСОБА_19 (а.с. 12-15).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2002 року на кв. АДРЕСА_5 , власник вказаний ОСОБА_19 (а.с.16-17).

Відповідно розпорядження органу приватизації №201 від 17.04.2002 року ОСОБА_19 звернулась з заявою про приватизацію кв. АДРЕСА_5 (а.с. 18-19).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 20).

Відповідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_19 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 21).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб від 24.01.1981 року, та дружина змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с. 22).

Відповідно копії паспорту, серії НОМЕР_4 , ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 23-24).

Згідно договору довічного утримання, від 07.06.2002 року, ОСОБА_20 та ОСОБА_2 уклали договір про догляд, підписаний ОСОБА_2 (а.с. 25-26).

Відповідно акту, з підписом сусідів за адресою, буд. АДРЕСА_6 , зазначено, що ОСОБА_2 доглядав за ОСОБА_8 до її смерті (а.с. 27).

Згідно договору замовлення на організацію та проведення захоронення, замовником була ОСОБА_1 , на поховання ОСОБА_8 (а.с. 28-29).

Відповідно виписки з 11.02.2022 року по 17.02.2022 року ОСОБА_8 поступила в лікарню з діагнозом «COVID-19» (а.с. 30).

Згідно письмової заяви свідка ОСОБА_16 , зазначено, що він є сусідом сторін по справі, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , та підтверджено, що вони доглядали свою сусідку ОСОБА_8 до її смерті в березні 2022 року (а.с. 63).

Відповідно письмової заяви свідка ОСОБА_15 , зазначено, що вона є сусідом сторін по справі, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , та підтверджено, що вони доглядали свою сусідку ОСОБА_8 до її смерті в березні 2022 року (а.с. 64).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР (в ред.. 1963 року), за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Зазначений договір сторони уклали у простій письмовій формі, яким досягли згоди за всіма його положеннями та нотаріально його не засвідчували. Проте як ОСОБА_2 , так і сам позивач умови договору належним чином виконували.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28 квітня 1978 року №3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб.

Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105,114 ЦК).

Аналогічна норма збереглася і в діючому на цей час Цивільному Кодексі України 2004 року, а саме ст.220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

В даному разі позивачем було додержано всіх умов договору довічного утримання від 07.06.2002 року, що на думку суду дає підставу для визнання його дійсним.

Спадкоємці у даній справі відсутні. Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року встановлено право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном. Право власника розпоряджатись своїм майном закріплене ст. 86 ЦК України 1963 року, ст. 317 діючого ЦК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що відповідають законодавству, а тому підлягають задоволенню.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 12, 18, 81, 206, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільно-процесуального кодексу України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на квартиру- задовольнити.

Визнати Договір довічного утримання укладений 07 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 дійсним та виконаним.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , житловою площею 20,8 кв.м., загальною площею 38 кв.м. на підставі Договору довічного утримання укладеного 07 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Визнати квартиру АДРЕСА_4 спільної власністю подружжя ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_5 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , НОМЕР_6 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В. Смирнов