Справа № 308/1004/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Стегней К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області суду з позовом до відповідача - ОСОБА_2 за яким просить суд:

-здійснити поділ земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056, по АДРЕСА_1 площею 0,0791га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий №:01:001:0056 по АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056 по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

27.04.2004р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району, Закарпатської області, про що 27.04.2004р. складено актовий запис №21.

Оскільки, подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, 28,10.2014р. рішенням Хустського районного суду Закарпатської області, шлюб між сторонам було розірвано. За рішенням суду, прізвище позивачки змінено на дошлюбне ОСОБА_1

За час перебування у шлюбі, а саме 07.02.2012р. сторонами було придбано за договором купівлі - продажу земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0791га по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки ВРП №115181 від 07.02.2012р. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 161. Кадастровий номер земельної ділянки №:01:001:0056 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 464790 виданого 19.12.2008р. Договір укладений від імені відповідача, ОСОБА_2 .

Перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_2 зареєстровано в Поземельній книзі 08.02.2012р. за реєстровим № 010010056:03:02.

За змістом п. 7.5 договору, цей договір укладається за згодою дружини Покупця ОСОБА_4 , яка викладена у формі заяви. Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів набувачем нерухомого майна є ОСОБА_2 . Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:001:0056, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0791га зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 в цілому.

За увесь період після розлучення перешкод у користуванні земельною ділянкою відповідач позивачу не вчиняв, разом з тим наразі позивачка бажає виділити свою частку у праві спільної сумісної власності для можливості подальшого розпоряджання нею на власний розсуд, оскільки титульним власником є відповідач. В позасудовому порядку досягти згоди щодо поділу ділянки сторони не мають можливості.

За ухвалою від 18.02.2022 року судом було відкрите провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач на розгляд справи не прибув, причини неприбуття суду не повідомив.

Відповідач до суду також не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений за адресою реєстрації та фактичного місця проживання. Письмового відзиву суду не подав.

Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень та у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складення рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 06.09.2022 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28.10.2014 року у справі № 309/2296/14-ц за наслідками розгляду позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позов був задоволений, шлюб зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за актовим записом № 21 від 27 квітня 2004 року у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району розірваний. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці залишене дошлюбне прізвище ОСОБА_1

При цьому судом було встановлено, що шлюб між ними був зареєстрований за актовим записом № 21 від 27 квітня 2004 року у виконавчому комітеті Драгівської сільської ради Хустського району.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд вважає зазначені обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у межах цієї справи.

07.02.2012 року ОСОБА_2 був укладений договір із ОСОБА_5 купівлі продажу земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хвастою М.М. за реєстровим номером 161, що підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів від 07.02.2012 року № 10989310.

За умовами п. 1.1, 1.2, 1.3 цього Договору продавець ОСОБА_5 продав (передав у власність), а покупець ОСОБА_2 купив (прийняв у власність), належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0791га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :01:001:0056, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за 50 400,00 грн. (21 973,98 грн. оціночна вартість земельної ділянки).

Згідно п. 4.1 Договору право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Як зазначено у п. 7.5 Договору він був укладений за згодою дружини покупця ОСОБА_4 , яка викладена у формі заяви, справжність підпису на якій засвідчено 07.02.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. за реєстровим № 160.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2021 року № 252603252 земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:0056, із 24.09.2015 року перебуває у приватній власності ОСОБА_2 .

Позивач вважає зазначена земельну ділянку спільним сумісним майном, оскільки вона придбана у шлюбі, та просить її поділити по Ѕ частині кожному.

Як зазначено у частині першій статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, відтак до спірних правовідносин слід застосовувати саме Сімейний кодекс України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

У силу статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Як зазначено у ч. 3 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування презумпції, що земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Слід також зазначити, що відповідач жодного разу до суду не прибув, не порушив питання спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя на спірну земельну ділянку, та не подав суду жодних доказів на спростування такої презумпції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що незважаючи на той факт, що відповідач набув права власності на земельну ділянку лише 24.09.2015 року - з моменту її державної реєстрації, тобто після розірвання шлюбу між сторонами у цій справі, проте зазначена земельна ділянка була набута ним у власність під час перебування у шлюбі з позивачкою, за договором купівлі - продажу від 07.02.2012 року за згодою жінки, тому вона є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу, відтак позов слід задовольнити:

-здійснити поділ земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056, по АДРЕСА_1 площею 0,0791га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках;

-визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий №:01:001:0056 по АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056 по АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всі витрати із сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., оскільки вони сплачені у мінімальному розмірі.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити повністю.

Здійснити поділ земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056, по АДРЕСА_1 площею 0,0791га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056 по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий № :01:001:0056 по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , серія і номер паспорту - суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_3 , витрати із сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (Дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 06.09.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова