Справа № 344/6243/21
Провадження № 2/344/478/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача -адвоката Рубцової К.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Павликівської Г.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тиніва І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, як орган опіки та піклування служби у справах дітей Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на 1/2 спільного майна подружжя,-22 квітня 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на 1/2 спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2021 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідачів, в якій просить : встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати права власності на 1/2 спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначено, що із жовтня 2016 року по 30 грудня 2020 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 . Із ними також проживав її син від першого шлюбу ОСОБА_8 .

За час проживання із ОСОБА_7 вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, спільних друзів, проводили разом всі свята та відпочинок, проживали із взаємними правами та обов`язками по відношенню один до одного як повноцінна сім`я, придбавали майно в інтересах сім`ї, внаслідок спільної праці, шляхом об`єднання спільних індивідуальних зусиль, в результаті яких одержані спільні та особисті доходи об`єднувалися для набуття спільного майна в майбутньому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке набуте ними під час спільного проживання, а отже є об`єктом спільної сумісної власності.

Враховуючи викладене, просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 із жовтня 2016 року до 30 грудня 2020 року; визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, набутого за час проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме на: 1/2 частину будинку (відпочинкового) за АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,340 га, що знаходиться в урочищі Вишня в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер :22:002:0413; 1/2 дійсної ринкової вартості житлового будинку загальною площею 443 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 2022705 грн; 1/2 дійсної ринкової вартості земельної ділянки, площею 0,0659 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :21:007:0048, що становить 280010 грн; 1/2 дійсної ринкової вартості земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :21:007:0032, що становить 424900 грн; 1/2 дійсної ринкової вартості транспортного засобу автомобіля «BMW 5281», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, що становить 429575 грн (а.с. 1-6, том 1).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22 квітня 2021 року справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.127, том 1).

27 квітня 2021 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с. 128, том 1).

Ухвалою суду від 07 травня 2021 року справу прийнято до розгляду у зв`язку з усуненням недоліків, відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача як орган опіки та піклування - службу у справах дітей Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с. 132-133, том 1).

07 червня 2021 року (04 червня 2021 року згідно штампу на поштовому конверті) представник ОСОБА_4 адвокат Тинів І.Д. подав до суду відзив на позовну заяву із заявою про поновлення процесуального строку для його подання, яка мотивована тим, що відповідачу необхідно було скористатися своїм правом на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 28 травня 2021 року № 248.

Наведені представником відповідача обставини є поважними причинами несвоєчасного подання відзиву на позовну заяву, а тому суд вважає за можливе продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву та приєднати його до матеріалів справи.

Відзив мотивований тим, що документи долучені позивачкою до позовної заяви на підтвердження факту спільного проживання із померлим ОСОБА_7 , видані після смерті останнього, що ставить під сумнів їх достовірність. При цьому, жодного документа аналогічного характеру, виданого до 30 грудня 2020 року позивачка не надала. Більше того, такі документи жодним чином не підтверджують факту здійснення позивачкою витрат на утримання спільного житла, його ремонту, спільного матеріально-побутового забезпечення, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, спільного бюджету.

У той же час, виписка позивачки з її особового банківського рахунку за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року, де відслідковуються перекази грошових коштів із банківського рахунку померлого ОСОБА_7 на рахунок ОСОБА_3 не є належними та достатніми для підтвердження факту ведення спільного господарства, спільного бюджету та спільних витрат, оскільки невідомо з якою метою здійснювались перекази цих коштів.

Крім того, на думку представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тиніва І.Д. факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про усталені відносини, які притаманні подружжю, що узгоджується із позицією ВС, викладеною у постанові від 15 серпня 2020 року у справі № 588/350/15, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц.

Представник відповідача також звертає увагу на те, що доводи позивачки, що спірне майно придбане за рахунок спільних коштів не заслуговують на увагу, оскільки загальна вартість нерухомого майна на час його придбання становить 5296667 грн, не враховуючи вартості легкового автомобіля, оскільки така невідома, у той же час загальна сума доходу ОСОБА_3 за період з 4 кварталу 2016 року по 4 квартал 2020 року становить 158 082,87 грн, що складає лише 1/33 частку від загальної вартості нерухомого майна (не враховуючи вартості автомобіля). Тобто вказане свідчить про очевидну не співмірність доходів позивачки із витратами понесеними на придбання спірного майно. При цьому, представник відповідача зазначає, що необхідно також врахувати, що вказана частка можлива у випадку, якщо позивачка взагалі не витрачала власні кошти, що є неможливим, так як на її утриманні перебуває неповнолітній син від першого шлюбу.

Відтак, зазначене свідчить, що спірне майно придбане за рахунок особистих коштів ОСОБА_7 , що підтверджується, у тому числі, положеннями договорів купівлі-продажу спірного майна, згідно із якими померлий зазначив, що у шлюбі не перебуває, не проживає ні з ким однією сім`єю як подружжя, кошти, які він витрачає на придбання майна, не є спільною сумісною власністю.

Із урахуванням викладеного, представник відповідача просить позов ОСОБА_3 залишити без задоволення, вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат (а.с. 183-206, том 1).

22 червня 2021 року представник позивачки адвокат Рубцова К.В. подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т. на вчинення нотаріальних дій по видачі ОСОБА_4 , неповнолітньому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на спірне майно (а.с.211-212, том 1).

Ухвалою суду від 23 червня 2021 відмовлено у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову (а.с. 22-23, том 2).

22 червня 2021 року на адресу суду від представника позивачки адвоката Рубцової К.В. надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування такої зазначено, що видача документів, які долучено позивачкою до позовної заяви, після смерті ОСОБА_7 жодним чином не ставить під сумнів їх достовірність, оскільки за життя останнього у видачі таких документів не було необхідності.

З приводу посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на зміст правочинів щодо придбання спірного нерухомого майна як на підтвердження факту належності такого майна ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності, представник позивачки вказує на те, що як померлий, так і позивачка не надавали серйозного значення умовам договорів і ставились до цього як до певних формальностей, оскільки померлий тоді не задумувався та не міг передбачити, що в найближчому майбутньому виникнуть проблемні питання, пов`язані з даним майном, а позивачка у свою чергу не мала в пріоритеті своє матеріальне забезпечення в стосунках з померлим і детально не аналізувала умови договорів у момент його підписання ОСОБА_7 (а.с. 216-219, том 1).

22 червня 2021 року (19 червня 2021 року згідно штампу на поштовому конверті) надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 , в якому він вказує на те, що неодноразово був свідком спільних витрат померлого сина ОСОБА_7 та позивачки, пов`язаних із придбанням предметів побуту, котрі вони використовували у господарстві за місцем свого проживання. Підтверджує, що позивачка завжди мала у користуванні як власні кошти, так і кошти, які перераховував їй його син, що свідчить про спільність їхнього бюджету. Крім того, відповідач погоджується із доводами позивачки, що спірне майно було придбане спільно. Так, саме позивачка займалася питаннями придбання житлового будинку та двох земельних ділянок в м. Івано-Франківськ і якби не її зусилля, то такі об`єкти не було би придбано взагалі, оскільки його син завжди був зайнятий власними справами. Також позивачка добилася суттєвої знижки під час придбання відпочинкового будинку та земельної ділянки в м. Яремче, що в свою чергу значно зміцнило сімейний бюджет подружжя. Також позивачка із померлим спільно облаштовували квартиру, в якій разом проживали та проводили поточні ремонти в спірному майні.

Враховуючи викладене, підтримує заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 237-239, том 1).

Відповідачка ОСОБА_6 також подала відзив на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 22 червня 2021 року (згідно штампу на поштовому конверті відправлено 19 червня 2021 року).

У відзиві вказала на те, що беззаперечним є той факт, що спірне майно було придбано позивачкою та її сином, внаслідок спільних зусиль та спільної праці, оскільки саме позивачка брала активну участь у пошуку такого майна, особисто супроводжувала процес оформлення документів на таке майно, робила свій вклад особистими коштами у сімейний бюджет. Отже, вона повністю підтримує бажання позивачки встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 та визнати за нею право власності на 1/2 частка у майні, набуте за час спільного проживання (а.с. 1-4, том 2).

Відповідач ОСОБА_2 подав відповідь на відзив представника ОСОБА_4 адвоката Тиніва І.Д., в якому просить не брати його до уваги при вирішенні спору, оскільки такий містить неправдиві відомості.

Вказує на те, що посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на зміст правочинів щодо придбання спірного нерухомого майна як на підтвердження факту належності такого майна ОСОБА_7 на праві особистої приватної власності є безпідставним, оскільки умови договорів є типовими, а його син, як людина, яка геть нічого не розуміла в суті юридичних понять і їх правових наслідках, просто не надав їм важливого значення. Тобто зазначене вкотре доводить, що ОСОБА_7 планував довге і розмірене життя, а тому не переймався будь-якими юридичними моментами, як і позивачка (а.с. 12-14, том 1).

Відповідачка ОСОБА_6 також скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив представника ОСОБА_4 адвоката Тиніва І.Д., в якій вказала на неправдивість відомостей, зазначених у нього та навмисним обмовлянням та приниженням позивачки перед судом. Просила не брати до уваги відзив представника ОСОБА_4 адвоката Тиніва І.Д. при вирішенні даного спору (а.с. 16-18, том 2).

Представник ОСОБА_4 адвокат Тинів І.Д. подав заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_3 , доводи яких є аналогічними із тими, які зазначені у відзиві. Так, представник відповідача вкотре звертає увагу, що позивачка не надала належних і допустимих доказів про участь у набутті спірного майна, у той же час, самі по собі факти придбання майна у період, зі слів позивачки, спільного проживання без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 , без визначення ступеня її участі працею і коштами в придбанні такого майна, не можуть бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

Крім того, представник відповідача зазначає, що ними не заперечується наявність у позивачки особистих доходів, проте, матеріали справи не містять доказів того, що такі кошти були витрачені на придбання, облаштування або утримання спірного майна, а отже, доводи щодо ведення спільного бюджету та спільних витрат є безпідставними.

Вважає, що реалізація наміру укласти церковний шлюб характеризує стосунки осіб як такі, що притаманні подружжю. Однак, твердження про наміри вінчання із ОСОБА_7 нічим не підтвердженні (а.с. 25-26, том 2).

Ухвалою суду від 24 вересня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського А.В. та приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. завірені належним чином матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення договорів купівлі-продажу спірних об`єктів нерухомого майна (а.с. 110-111, том 2).

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, які по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити. Зокрема позивач, вказала, що вона вважала ОСОБА_7 своїм чоловіком. Вони були сім`єю, планували спільне майбутнє, церковний шлюбі та дитину.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат Тинів І.Д. позову не визнали. Просили відмовити, зокрема з мотивів, які викладені письмово.

Представник відповідача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , адвокат Павликівська Г.М. просила у позові відмовити, зокрема з мотивів, які викладені письмово.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 06 червня 2022 року просив не брати до уваги, поданий ним відзив, оскільки, дізнавшись про обставини смерті сина, змінив ставлення до позивачки, та у зв`язку з цим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, вказав, що не був свідком ведення спільного побуту. У сина було багато жінок.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляду справи за її відсутності. Крім того, у поданій нею заяві просила не враховувати при ухваленні рішення обставини, викладені у відзиві на позов, який нею підписаний, оскільки такі не відповідають дійсності в частині того, що стосунки її сина з позивачкою були сімейними, а майно, придбане за їх спільні кошти. Вказаний відзив вона підписала, перебуваючи в стані великого емоційного потрясіння у зв`язку із смертю сина. При цьому, автором тексту є саме позивачка, а вона його лише підписала, не звертаючи увагу на викладене в ньому. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки майно була придбане виключно за гроші сина (а.с. 137-138, том 2).

Представник третьої особи подав заяву про розгляду справи без його участі.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, том 1).

Згідно із договором купівлі- продажу відпочинкового будинку, посвідченого 01 червня 2017 року Войціховським А.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 2297, ОСОБА_7 придбав будинок (відпочинковий) за АДРЕСА_3 . Продаж вчинено за 418368 грн. У пункті 7 договору зазначено, що заява покупця про те, що він у шлюбі не перебуває, і кошти, що витрачаються ним на купівлю предмета договору, не є спільною власністю, знаходиться в справах нотаріуса (а.с. 22, том 1).

Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 01 червня 2017 року Войціховським А.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 2299, ОСОБА_7 придбав земельну ділянку, площею 0,0340 га, що знаходиться в урочищі Вишня в с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий номер :22:002:0413. Продаж вчинено за 78779,02 грн. У пункті 6 договору зазначено, що заява покупця про те, що він у шлюбі не перебуває, і кошти, що витрачаються ним на купівлю предмета договору, не є спільною власністю, знаходиться в справах нотаріуса (а.с. 24, том 1).

Згідно із реєстраційною карткою ТЗ, наданою Регіональним сервісним центром ТСЦ МВС в Івано-Франківській області згідно наявних баз даних Єдиного державного реєстру ТЗ МВС України, ОСОБА_7 є власником транспортного засобу марки та моделі BMW 5281 GN, 2017 року випуску, номер та серія знака НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №2641/2018/1234982 від 18 грудня 2018 року (а.с. 163-164, том 1).

28 вересня 2020 року ОСОБА_7 як покупцем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , який посвідчено ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2568. Продаж вчинено за ціною 358 8200 грн (а.с. 33, том 1).

Цього ж дня ОСОБА_7 як покупцем укладено також два договори купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,0659 га та 0,1000 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , кадастрові номери земельних ділянок: :21:007:0048 та :21:007:0032. Продаж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства вчинено за ціною 461300 грн, а продаж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за 750 000 грн. Договори посвідчено ОСОБА_9 , приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 2574, № 2571 (а.с. 35, 37, том 1).

Відповідно до довідки Готельного комплексу «Три сини та донька 5*» ТОВ «Золота Баня», ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_7 в період з 09 травня 2019 року по 23 травня 2019 року в готельному комплексі «Три сини та донька» (а.с. 76, том 1).

Відповідно до довідки ТзОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «Ріксос-Прикарпаття», в період з 14.07.2017 по 17.07.2017 та 10.05.2018 по 13.05.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживали у ДЛРКК «Ріксос-Прикарпаття» (а.с. 77, том 1).

Згідно із подякою місійного згромадження святого апостола ОСОБА_10 від 17 лютого 2021 року, настоятель, парафіяни та священики монастиря Святого Апостола Андрія Первозваного висловили подяку ОСОБА_7 та його дружині ОСОБА_3 за пожертву для храму, за всю допомогу матеріальну та фізичну, впродовж трьох благословенних 2018, 2019, 2020 років, а особливо за спорудження великого постаменту з фігурою Св. Ап. Андрія Первозваного, що є окрасою обителі та храму (а.с. 119, том 1).

Листом-подякою від 11.02.2021 № 21, адміністрація Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, висловила щиру вдячність ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за благодійність в результаті якої, заклад з грудня 2018 року по 2020 рік отримував благодійну допомогу для дітей центру (а.с. 120, том 1).

У листі Івано-Франківської духовної семінарії ім. свящмч. Йосафата Івано-Франківської Архієпархії УГКЦ, висловлено співчуття ОСОБА_3 з приводу того, що вона не встигла скласти перед ОСОБА_11 свої обітниці як подружжя з п. Андрієм та зазначено, що вона з покійним були б добрим прикладом міцної сім`ї для своїх рідних та друзів (а.с. 121, том 1).

У довідці Івано-Франківської Архієпархії УГКЦ Парафії Різдва Христового від 27 травня 2021 року, о. ОСОБА_12 , сотрудник парафії підтвердив, що ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , з яким проживала протягом чотирьох років дійсно належали до парафії Різдва Христового УГКЦ (а.с. 165, том 1).

31 грудня 2020 року ОСОБА_3 та ритуальна служба ЛКП «Виробничо-реставраційного комбінату обрядових послуг» уклали договір-замовлення на організацію та проведення поховання ОСОБА_7 . Розрахунки за договором становлять 55 000 грн (а.с. 123, том 1).

Згідно із довідкою ліцею № 23 ім. Романа Гурика Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_8 навчається у вказаному ліцеї у 9-Б класі, його батько ОСОБА_7 займався його вихованням, приходив до школи, цікавився його учнівським життям, відвідував батьківські збори, брав участь в шкільному житті, спілкувався з класним керівником (а.с. 125, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 червня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (а.с. 220, том 1).

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 одружилися 16 жовтня 2004 року (а.с. 221, том 1).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 222, том 1).

На підставі долученої до матеріалів справи трудової книжки серії НОМЕР_4 , оформленої на ім`я ОСОБА_3 , встановлено, що остання 01.03.2017 переведена на посаду викладача ТНЕУ з педагогічним навантаженням 72 год; 28.07.2017 звільнена за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України); 01.11.2017 прийнята на роботу на посаду юриста в ТОВ «Дубко» (а.с. 13, том 1).

Прийняття ОСОБА_3 на посаду юриста в ТОВ «Дубко» підтверджується також наказом товариства від 01 листопада 2017 року № 43 (а.с. 16, том 1).

Згідно із довідкою про доходи № 3283 від 29.03.2021, ОСОБА_3 дійсно працювала в Західноукраїнському національному університеті та займала посаду викладача. Її дохід з вересня 2016 року по липень 2017 року становив 29 932,83 грн, з яких 728 грн матеріальна допомога (а.с. 14, том 1).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_3 у І кварталі 2016 року нараховано заробітну плату у розмірі 11 596,46 грн, дохід від надання майна в лізинг 1500 грн; у ІІ кварталі 2016 року нараховано заробітну плату у розмірі 2763,96 грн та 14443,06 грн, дохід від надання майна в лізинг 1500 грн; у ІІІ кварталі 2016 року нараховано заробітну плату у розмірі 2150,14 грн та 3363,95 грн, дохід від надання майна в лізинг 1500 грн; у ІV кварталі 2016 року нараховано заробітну плату у розмірі 4948,69 грн та 4730,97 грн, дохід від надання майна в лізинг 3000 грн; у І кварталі 2017 року нараховано заробітну плату у розмірі 3792,3 грн та 8120,54 грн, дохід від надання майна в лізинг 750 грн; у ІІ кварталі 2017 року нараховано заробітну плату у розмірі 419,58 грн та 3684,8 грн; у ІІІ кварталі 2016 року нараховано заробітну плату у розмірі 1600 грн; у ІV кварталі 2017 року нараховано заробітну плату у розмірі 7200 грн; у І, ІІ, ІІІ ІV кварталах 2018 року нараховано заробітну плату у розмірі по 12000 грн; у І кварталі 2019 року інформація про доходи відсутня; у ІІ кварталі 2019 року нараховано заробітну плату у розмірі 14180 грн; у ІІІ та ІV кварталах 2019 року нараховано заробітну плату у розмірі 14340 грн; у І кварталі 2020 року нараховано заробітну плату у розмірі 13371,43 грн; у ІІ кварталі 2020 року нараховано заробітну плату у розмірі 16200 грн; у ІІІ кварталі 2020 року нараховано заробітну плату у розмірі 16600 грн; у ІV кварталі 2017 року нараховано заробітну плату у розмірі 17400 грн (а.с. 15, том 1).

Відомості про заробітну плату ОСОБА_3 у ТОВ «Дубко» відображені також у відповідних довідках товариства (а.с. 17-20, том 1).

Допитані судом свідки пояснили таке:

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка працює у другій міській лікарні м. Тернополя, завідувачкою відділення, пояснила, що у період з 24.02.2017 по 10.03.2017 ОСОБА_17 проходив стаціонарне лікування у лікарні, у якій вона працює. Протягом стаціонарного лікування позивачка весь час перебувала поряд з ОСОБА_18 , крім того, часто телефонувала з приводу подальшого лікування, дієт. Бачила, що вони мали добрі та теплі стосунки між собою.

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 пояснила суду, що знайома з позивачкою протягом 30 років. ОСОБА_10 та ОСОБА_20 жили як нормальні люди, часом сварились, одного разу вона була свідком їхньої сварки, через зловживання ОСОБА_10 алкоголем. Орієнтовно у 2018 році, вони сиділи в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та ОСОБА_17 сказав, що вони з позивачкою планують одружитися, але спочатку хочуть донечку ОСОБА_21 . Після смерті ОСОБА_10 організацію похорону взяла на себе ОСОБА_20 , допомагав їй ОСОБА_22 . ОСОБА_23 (мати ОСОБА_10 ) дякувала ОСОБА_20 за таку організацію похорону;

- ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка працює у дитячій поліклініці м. Івано-Франківськ, пояснила, що кожних два - три місяці ОСОБА_20 телефонувала їй, щоб провести медичні ін`єкції її чоловіку ОСОБА_10 , приблизно з 2018 року, за місцем проживання ОСОБА_20 та ОСОБА_10 , та сина ОСОБА_25 . Останній раз такі послуги вона надавала в жовтні - листопаді 2020 року. Організацію та оплату таких послуг здійснювала ОСОБА_20 .

- ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який представляв власників житлового будинку та земельних ділянок, що за адресою: АДРЕСА_2 ( ОСОБА_27 та ОСОБА_28 ) при оформленні договорів купівлі-продажу пояснив суду, що бачив ОСОБА_29 з позивачкою 4 рази, два рази вони оглядали будинок з інтервалом близько тижня, про перший огляд домовлявся ріелтор, другого разу телефонувала ОСОБА_20 , третя зустріч стосувалася оформлення документів, четверта саме підписання договору. Після спілкування, у нього склалося враження, що ОСОБА_30 та ОСОБА_31 є сімейною парою.

При оформленні договорів були присутні ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , нотаріус, та він. ОСОБА_10 підписував документи, ОСОБА_20 принесла кошти для розрахунку. Покупцем за договором був ОСОБА_10 ;

- ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , пояснила, що з позивачкою познайомилася у 2004 році завдяки першому чоловіку ОСОБА_33 .

Восени 2016 року в Тернопільській області познайомились з ОСОБА_18 . ОСОБА_20 представила ОСОБА_10 як свого чоловіка, на питання чи розписані вони сказала, що поки ні.

У 2017 році вона з чоловіком вирішили продати відпочинковий будинок в с. Поляниця та запропонували придбати його ОСОБА_10 , зробили знижку у розмірі 1/3 частини суми. На пункт у договорі, що ОСОБА_10 не одружений та не перебуває у цивільному шлюбі, ніхто не звернув увагу, оскільки вважали ОСОБА_10 своєю сім`єю.

Місячний дохід ОСОБА_20 їй не відомий, на питання чи вона працює, сказала що так, але не повідомляла де саме;

- ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , пояснила, що з ОСОБА_18 знайома з 2006 року. Із позивачкою вперше зустрілася приблизно осінню 2016 року.

Їй відомо, що будинок у ОСОБА_35 та ОСОБА_7 придбали у родичів позивачки та їм була зроблена знижка, подробиць щодо ціни не знає.

Зазначила, що вона була присутня на похороні ОСОБА_7 , виглядало, що основним його організатором була ОСОБА_20 . Батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_20 сиділи на похороні поруч.

- ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , вказав, що стосунки ОСОБА_10 та ОСОБА_20 виглядали сімейними, вважав, що вони проживають у цивільному шлюбі.

Йому не було відомо чи працювала ОСОБА_20 , та яке було її матеріальне становище. Про будинок по АДРЕСА_2 нічого не знає, лише пригадує, що там проживав відповідач ОСОБА_4 з сім`єю. Про одруження чи про дітей з покійним не говорили.

На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Сопків З.І. направлено суду належним чином завірені копії справ щодо посвідчення 28 вересня 2020 року договорів купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 та земельних ділянок, розташованих за цією ж адресою.

Матеріали справи щодо посвідчення вказаних договорів містять нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_7 від 28 вересня 2020 року, якою він стверджує, що грошові кошти на купівлю житлового будинку та земельних ділянок є його особистими, оскільки він розлучений з 04.06.2015 з ОСОБА_13 та в іншому зареєстрованому шлюбі не перебуває, не проживає ні з ким однією сім`єю без реєстрації шлюбу (а.с. 119, 123, 126, том 2).

На виконання вказаної ухвали суду приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В. також надано належним чином посвідчені копії договорів купівлі-продажу відпочинкового будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:0413.

Перед посвідченням зазначених договорів ОСОБА_7 адресував приватному нотаріусу заяву, в якій повідомив про те, що у шлюбі не перебуває, кошти, які витрачаються ним на придбання майна не є спільною сумісною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), у тому числі відповідно до статей 65, 74, 97 Сімейного кодексу України, відсутні (а.с. 158, 202, том 2).

Згідно із ваучерами та електронними квитками, ОСОБА_37 та ОСОБА_17 придбавали спільні документи для їх перевезення за кордон та по Україні (а.с. 48-75).

Квитанціями, які містяться у матеріалах справи підтверджується, що ОСОБА_3 була платником комунальних послуг за електроенергію в АДРЕСА_3 , за електропостачання, вивіз сміття, спожитий газ, водопостачання за водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_4 (а.с. 223-229, том 1).

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно саме у період його придбання ( ст. 74 СК України).

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 вказувала на те, що проживаючи однією сім`єю із ОСОБА_7 , вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки по відношенню один до одного, придбавали майно в інтересах сім`ї, внаслідок спільної праці, шляхом об`єднання спільних індивідуальних зусиль, в результаті яких майно придбане ними за час спільного проживання є їх спільною власністю.

Аналізуючи вказані доводи, суд вважає, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ведення спільного бюджету, спільної праці, зусиль, спрямованих на придбання спірного майна у період його придбання, а відтак відсутні підстави вважати спірне майно спільною сумісною власністю позивачки та ОСОБА_7 .

Так, суд враховує, що відповідно до умов договорів купівлі-продажу відпочинкового будинку та земельної ділянки в с. Поляниця, покупець ( ОСОБА_7 ) засвідчив, що у шлюбі не перебуває, кошти, які витрачаються ним на купівлю майна не є спільною сумісною власністю.

Зазначені пункти договорів є чинними, не визнані недійсними у встановленому законом порядку, узгоджуються із змістом заяв, які адресовані нотаріусу ОСОБА_7 перед посвідченням договорів.

Крім того, аналогічного змісту пункти зазначено і в договорах купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Перед посвідченнях цих договорів ОСОБА_7 також адресував приватному нотаріусу заяви, в яких вказував, що грошові кошти на купівлю житлового будинку та земельної ділянки є його особистими, оскільки розлучений з 04.06.2015 з ОСОБА_13 . В іншому зареєстрованому шлюбі не перебуває, не проживає ні з ким однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/1506/20 зазначено: «суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до пункту 9 договору купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2012 року на момент укладення договору покупець у шлюбі не перебуває, а кошти, які витрачаються на придбання квартири, є його особистою, а не спільною сумісною власністю. Згідно нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_4 від 17 квітня 2012 року він стверджує той факт, що на час складання заяви у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що витрачаються на придбання квартири за цим договором, є його особистою приватною власністю, а особи, які могли би поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 ЧК України відсутні. Подібні за змістом застереження містилися й в укладеному ОСОБА_4 з ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитному договорі № 1740 від 05 липня 2012 року;

За таких обставин, апеляційний суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину».

У спірному випадку, доказів того, що вказані договори чи заяви, які підписані перед посвідченням договорів, ОСОБА_7 підписав, внаслідок помилки чи із застосуванням примусу матеріали справи не містять. Доводи позивачки про те, що зазначені пукти договорів її не турбували, оскільки не жила з ОСОБА_7 за гроші, суд відхиляє, з огляду на те, що позивачка не могла не усвідомлювати наслідків укладення договорів щодо спірного майна на умовах, визначених в договорах, так як має юридичну освіту, а відтак розуміла, що майно належатиме на праві особистої приватної власності лише ОСОБА_7 , а вона не зможе претендувати на частку у нього. Про вказані умови договорів їй було достеменно відомо, оскільки супроводжувала ОСОБА_7 під час укладення спірних договорів, що підтвердила як у позовній заяві, так і у судових засіданнях, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та як наслідок для цього - визнання право власності на половину майна.

Крім того, суд враховує, що у судовому засіданні, проведеному 26 травня 2022 року позивачка надала пояснення, якими підтвердила, що спірне майно було придбано виключно за кошти ОСОБА_7 . В подальшому, 06 червня 2022 року, позивачка на запитання свого представника за які кошти було придбано спірні об`єкти нерухомого майна, вказала, що за кошти, які були спільною власністю її та померлого. Однак, суд не бере до уваги такі пояснення позивачки, оскільки вони не відповідають принципу добросовісності, який полягає у необхідності сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Складовою цього принципу в цивільному судочинстві є, зокрема, процесуальний естопель - принцип, згідно з яким сторона позбавляється права висувати певні заперечення або заяви, що розходяться з її початковою поведінкою, визнані в цьому та/або іншому процесі. Цей принцип спрямований на унеможливлення отримання процесуальних переваг недобросовісною стороною спору та базується на правилі, що ніхто не може діяти всупереч своєї поведінки. З огляду на зазначене, суд враховує пояснення надані позивачкою 26 травня 2022 року, згідно із якими, придбання спірного майна ОСОБА_7 здійснено за особисті кошти.

Доводи позивачки, що саме завдяки їй ціну на придбання об`єктів нерухомого майна в с. Поляниця було знижено на 50 тисяч доларів США, оскільки вона є родичкою продавців цих об`єктів, суд до уваги не приймає, через те, що такі не підтверджуються належними доказами. Більше того, зниження вартості об`єктів нерухомого майна не можна розцінювати як придбання майна, внаслідок спільної праці чоловіка та жінки чи за спільні кошти.

Також суд враховує пояснення позивачки про те, що протягом 2018 2019 років між нею та ОСОБА_7 лише зароджувалися стосунки, вони дізнавалися про минуле одне одного, знайомилися, що свою чергу є спростуванням факту усталених відносин, які притаманні сім`ї та не свідчать про придбання у вказаний період майна в інтересах сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 750/12880/19 зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що надані позивачкою копії фотокарток зі спільного відпочинку та спільної присутності на святкуваннях чи в певних місцях, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків, не можуть свідчити про те, що між нею та ОСОБА_2 склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не вказують на те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Суд погоджується із тим, що фото- та відеоматеріали, які містяться у матеріалах справи та на яких зображені ОСОБА_7 поряд з позивачкою, відтворюють певний характер їх взаємовідносин, у тому числі, проведення разом відпочинку, однак не підтверджують факт проживання однією сім`єю як подружжя, набуття спірного майна у спільну сумісну власність, факт ведення спільного бюджету, спільного господарства, вирішення спільних питань (а. с. 46-76, т. 2).

Долучені до матеріалів справи виписки з АТ КБ «Приватбанк» не підтверджують факт ведення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спільного бюджету, а лише засвідчують факт здійснення певних фінансових операцій, у тому числі, факт перерахування ОСОБА_7 коштів ОСОБА_3 .

Долучені до матеріалів справи квитанції на підтвердження сплати позивачкою комунальних послуг у спірному майні, не можуть розцінюватися судом як докази щодо її участі у спільних витратах на утримання житла, оскільки з таких неможливо встановити джерело походження коштів, так як враховуючи виписки з банку по рахунку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 неодноразово переказував останні власні грошові кошти. Крім того, сума таких оплат є незначною.

З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків не можна встановити ознак ведення спільного господарства та наявність спільного бюджету, вкладання відповідних коштів та джерела їх походження саме на час набуття ОСОБА_7 спірного майна.

Крім того, самі лише показання свідків не можуть бути визначальними при вирішенні питання про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16.

Зважаючи на викладене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог, оскільки позивачкою не надано достатньо доказів, які б підтверджували наведені нею обставини щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю у такий період.

Так, як у позові відмовлено, судові витрати позивачці не відшкодовуються (п.2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

На підставі та керуючись ст.ст.12,13,81, 247,259 263,265,268,273 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, як орган опіки та піклування служби у справах дітей Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Тисменицького району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на 1/2 спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП : НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Представник позивача : адвокат Рубцова Камілія В`ячеславівна, адреса : Галицька. 41,а, м. Івано-Франківськ;

Відповідачі:

- ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 ;

Представник : адвокат Тинів Іван Дмитрович, адреса : вул. Гаркуші,2, оф.1, м. Івано-Франківськ,

- ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Представник : адвокат Павликівська Галина Миколаївна, адреса : Грюнвальська, 7, м. Івано-Франківськ;

- ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_7 ;

- ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_7 .

Повне рішення складено 07.10.2022.

Суддя Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області Леся КІНДРАТИШИН