КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/1454/19 Головуючий у 1-й інст. - Червонописький В.С.
Апеляційне провадження 22-ц/824/7247/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Кричевського Віталія Володимировича на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Баришівського районного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, повернення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, в якому просила визнати дії ПАТ «Київобленерго» щодо безпідставного нарахування та стягнення 228 894 грн 28 коп. за електроенергію неправомірними та стягнути з відповідача на користь позивача переплату за спожиту електроенергію у 2018 році у розмірі 17 690 грн 43 коп., а також відшкодувати завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Посилалась на те, що позивач є власником житлового будинку і господарських будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

15 вересня 2015 року між позивачем та ПАТ «Київобленерго» укладено договір про користування електричною енергією. Отримані послуги вона своєчасно оплачувала, заборгованості немає.

Посилається на те, що прилад обліку електроенергії лічильник трифазний, типу СА-4-195 № 16403 з показниками станом на 15 вересня 2015 року - 9270 кВт год. (з чотирьма цифрами), який разом з житловим будинком перейшов їй у спадщину, а тому, саме з таким показником на лічильнику був укладений вищезазначений договір.

Крім того, посилається на те, що у технічному паспорті електролічильника типу СА4-195 (6.0/3 *20-50А ) зазначено, що витрата електричної енергії враховується у кіловат годинах по 6 цифрах лічильного механізму, оскільки остання цифра справа не відокремлена комою, а тому обсяг споживання електричної енергії обліковується за 6 (шістьма) знаками рахівного механізму.

06 липня 2018 року працівник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» проводив перевірку приладу обліку, показання його і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у її домоволодінні як споживача послуг, та виявив, що оплата за спожиту електроенергію здійснюється за п`ятизначними цифрами на приладу обліку 16019 кВт/год., а необхідно проводити по шестизначним цифрам, тобто за 152180 кВт/год станом на 31 липня 2018 року. Акт про порушення представниками відповідача складено не було.

На підставі фактичних показань лічильника відповідачем проведено нарахування спожитої електричної енергії, сума до сплати за листопад 2018року складала 230 390 грн 96 коп., з якою вона не погоджується вважаючи, що розрахунки за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 проводились некоректно у зв`язку із помилкою, допущеною представниками відповідача, а тому здійснений перерахунок обсягу електроенергії, спожитої за період з 15 вересня 2015 року по 09 липня 2018 року в односторонньому порядку, є неправомірним.

Вказує на те, що з 01 січня 2019 року відповідач не постачає їй електроенергію.

Посилається на те, що функції постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області виконує товариство з обмеженої відповідальності «Київська обласна енергетична компанія», тому існує переплата за 2018 рік у розмірі 17 960 грн 43 коп.

Крім того, у зимовий період, а саме з 17 лютого 2019 року по 09 квітня 2019 року ПАТ «Київенерго» відключила її будинок від електропостачання. Такими неправомірними діями працівниками відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, нервових стресах.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, а рішення Баришівського районного суду Київської області від 03 вересня 2020 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, рішення Баришівського районного суду від 03 вересня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року скасовані, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 січня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» щодо нарахування ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 228 894 грн 28 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на користь держави судовий збір в сумі 2 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, 18 квітня 2022 року представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Кричевський Віталій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення яким відмовити в задоволенні цих вимог, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що коли споживач подав некоректний чи неправильний показник, а при перевірці обліку було виявлено інший показник електричної енергії чи неправильна передача показника то в такому разі, як це передбачено безпосередньо в договорі з споживачем, підпунктом 3 п.16 Договору № 200130567, у разі виявлення невідповідності фактично спожитої та сплаченої споживачем електричної енергії енергопостачальник оформляє додатковий платіжний документ та надає його споживачу.

Також посилається на те, що це повністю узгоджується з Кодексом комерційного обліку електричної енергії, адже п. 6.21 ККО передбачено, що дані від споживача при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від ОСР або ППКО.

Крім того, посилається на те, що згідно п.6.10. ККО у разі виявлення у платіжному документі помилкових показів лічильника споживач зобов`язаний повідомити про це електропостачальника та ОМ.

Посилається на те, що згідно укладеного договору саме на споживача покладено обов`язок передавати належним чином зчитані показники електричної енергії для їх коректної обробки і нарахування спожитої електричної енергії.

Посилається на те, що при визначенні моральної шкоди судом було зазначено, що в період з грудня місяця 2018 року і по 09 квітня 2019 року позивач та члени її сім`ї перебували без енергопостачання, не відповідає дійсності, оскільки сам позивач у позовні заяві зазначив, що обмеження у постачанні електричної енергії було з 17 лютого 2019 року по 09 квітня 2019 року.

04 липня 2022 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Мокрієнко Т.В. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив задовольнити.

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача з приводу прийняття рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої позивачем ОСОБА_1 за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік визнані судом неправомірними та відповідач знаючи про те, що в період вирішення спірних питань за спожиту електроенергію не можна відключати електроенергію від будинку - її відключив, та як наслідок, позивач та члени її родини з грудня місяця 2018 року по 09.04.2019 року перебували без енергопостачання, що унеможливлювало їхнє належне існування та спонукали позивача прикласти не малих додаткових зусиль щодо проживання своєї родини.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Предметом спірних правовідносин є відносини в сфері постачання фізичним особам електричної енергії, які регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Законом України «Про електроенергію», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами 1-4 ст.26 ЗУ «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1, абз.8 ч.2 ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Правопорушеннями в електроенергетиці є порушення правил користування енергією.

Відносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами ( на роздрібному ринку електричної енергії) станом на дату виникнення спору регулювались Правилами користування електричною енергією для населення (надалі - ПКЕЕн), які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

Відповідно до пункту 3 Правил (у редакції, чинній на час укладення договору про користування електричною енергією), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом перевірено, що 15 вересня 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про укладення договору про користування електричною енергією. В даній заяві споживач самостійно вказала покази приладу обліку електричної енергії станом на дату укладання Договору.

В цей же день, між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією №200130567 (а.с.9-10, т.1).

Згідно п. 1 Договору, відповідачем взято на себе зобов`язання постачати позивачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності 5 кВт, а позивач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором. (а.с.9, зворот, т.1).

Пунктом 4 Договору передбачено, що облік електричної енергії на об`єкті позивача здійснюється приладом обліку тип СА4-195 (6.0/3*20-50А), вид обліку - трифазний (а.с.9, зворот, т.1).

Тобто, розрахунки за спожиту електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 здійснювалися за показами електролічильника типу СА4-195 встановленого всередині житлового будинку позивача.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що за вказаною адресою, даний житловий будинок перейшов позивачу у спадок від ОСОБА_2 разом з іншим майном та приладами обліку електроенергії, трифазний СА4-195 №164035 з показниками на лічильнику станом на 15.09.2015 року, (на день укладення договору), 9270 кВт/год. Із таким показником на лічильнику позивач уклала договір № 200130567 від 15.09.2015 року з Баришівським РП.

Відповідно до пункту 21 Правил, які діяли до червня місяця 2019 року, знімання показників приладу обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладу обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Згідно абз. 3, підпункту 11, пункту 16 договору №200130567 від 15.09.2015 року Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показів приладу обліку та оформлення платіжних документів споживачем (а.с.10, т.1).

Абзацом 6 пункту 13 цього Договору передбачено, що постачальник зобов`язується проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольне знімання показів приладу обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків.

Пунктом 22 Правил користування електроенергією для населення № 1357 оплата спожитої електроенергії може здійснюватися за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником.

Як встановлено судом, платіжні документи за спожиту електроенергію виписувались споживачу ОСОБА_2 з 2005 року і продовжували виписуватися позивачу ОСОБА_1 з вересня місяця 2015 року, а саме з моменту укладення Договору на користування електричною енергією для населення. Один раз у квартал представники енергопостачальника здійснювали контрольну перевірку приладу обліку і правильність оплати платіжних документів за спожиту електроенергію у бувшого власника приладу обліку ОСОБА_2 з 2005 року, а з 2015 року у позивача ОСОБА_1 і жодних зауважень, приписів, актів, попереджень не було.

06.07.2018 року представник Баришівського РП ПАТ «Київобленерго» проводив перевірку приладу обліку, показання і квитанції з оплати за спожиту електроенергію у споживача ОСОБА_1 . В ході перевірки було виявлено, що починаючи з 2005 року оплата за спожиту електроенергію здійснюється за п`ятизначними цифрами на приладу обліку, а необхідно оплату проводити по шестизначним цифрам. При цьому жодного акту про порушення позивачем передачі невірних показів лічильника представником відповідача не складалося.

Відповідно до п. 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергії і комунальних послуг (далі НКРЕКП) №312 від 14.03.2018 року і введені в дію з червня місяця 2018 року передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якої споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача не було.

Порушення оформляється актом про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені виявлені порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електроенергії затвердженої Регулятором (НКРЕКП) та вихідні дані необхідні для визначення обсягу необхідної електроенергії або суми завданих споживачем збитків.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем.

Судом встановлено, що такий акт представниками відповідача станом на 06.07.2018 року не було складено.

Крім того, в платіжних документах за липень - жовтень місяці 2018 року сам відповідач вказує на необхідність сплати послуг за спожиту електроенергію за 5-ти значними цифрами, а вже в листі-відповіді №06-240/9088 від 10.12.2018 року на звернення позивача від 27.11.2018 року, відповідач вказує, що 20.08.2018 року Товариством зафіксовано показ лічильника за 6-ти значними цифрами -151553 кВт/год.

На підставі фактичних показів проведено нарахування спожитої електричної енергії, за листопад 2018 року сума до сплати склала 230 390 грн 96 коп.

Не погоджуючись з таким розрахунком позивач 14.02.2019 року звернулась до Регулятора (НКРЕКП), який 26.03.2019 року за №6014/20/9-19 надав відповідь про те, що оскільки проведення некоректних розрахунків за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік сталося не з вини споживача ОСОБА_1 тому прийняття ПрАТ «Київобленерго» рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої в зазначений період в односторонньому порядку, є неправомірним.

Відповідно до пункту 5.5.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну електропостачальнику, оператору або третім особам та матеріальні збитки, які викликані зокрема не кваліфікованими діями персоналу оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника або субспоживача.

Не кваліфіковані дії персоналу відповідача в тому, що на протязі 14 років перевірки показання приладу обліку у споживача не виявили неправильності передавання показника лічильника відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про перерахунок обсягу електроенергії спожитої за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік є обґрунтованими, а вказане рішення є неправомірним.

Колегія суддів звертає увагу, що на день розгляду справи апеляційним судом перерахунок спожитої позивачем електроенергії відповідачем не здійснено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в частині повернення коштів в сумі 17 690 грн 43 коп.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) роз`яснено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на вказані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18) викладено правовий висновок про те, що спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Аналіз норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що необхідною умовою для відшкодування збитків є наявність між сторонами укладеного договору, порушення зобов`язань за яким могло б завдати збитки та наявність складу цивільного правопорушення, до яких відноситься: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина порушника.

Відповідно до змісту ст. 611 ЦК України, ч.4 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки дії відповідача з приводу прийняття рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої позивачем ОСОБА_1 за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік визнані судом неправомірними, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач, знаючи про те, що в період вирішення спірних питань за спожиту електроенергію не можна відключати електроенергію від будинку - її відключив, та як наслідок, позивач та члени її родини з грудня місяця 2018 року по 09.04.2019 року перебували без енергопостачання, що унеможливлювало їхнє належне існування та спонукали позивача прикласти не малих додаткових зусиль щодо проживання своєї родини, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 200 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що при виявленні неправильного, некоректного передання чи зняття показника споживачем необхідно було складати акт про порушення згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії та відповідно розглядати даний акт і приймати по ньому рішення щодо нарахування споживачеві не облікової електричної енергії, оскільки даний висновок повністю не відповідає дійсності та нормам правил роздрібного ринку електричної енергії, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергії і комунальних послуг (далі НКРЕКП) №312 від 14.03.2018 року і введені в дію з червня місяця 2018 року передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформляється акт про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені виявлені порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електроенергії затвердженої Регулятором (НКРЕКП) та вихідні дані необхідні для визначення обсягу необхідної електроенергії або суми завданих споживачем збитків.

Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем.

Однак, такий акт представниками відповідача станом на 06.07.2018 року не було складено.

Крім того, позивач 14.02.2019 року зверталась до Регулятора (НКРЕКП), який 26.03.2019 року за №6014/20/9-19 надав відповідь про те, що оскільки проведення некоректних розрахунків за період з 15.09.2015 року по 06.07.2018 рік сталося не з вини споживача ОСОБА_1 тому прийняття ПрАТ «Київобленерго» рішення про перерахунок обсягу електроенергії спожитої в зазначений період в односторонньому порядку, є неправомірним.

Відповідно до пункту 5.5.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну електропостачальнику, оператору або третім особам та матеріальні збитки, які викликані зокрема не кваліфікованими діями персоналу оператора системи, постачальника послуг комерційного обліку, електропостачальника або субспоживача. Не кваліфіковані дії персоналу відповідача в тому, що на протязі 14 років перевірки показання приладу обліку у споживача не виявили неправильності передавання показника лічильника відповідачу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності та нормам Правил роздрібного ринку електричної енергії спростовуються вищевикладеним.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції задовольняючи вимогу щодо стягнення моральної шкоди з відповідача не врахував, що обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У своєму висновку про стягнення моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, справедливості, правомірно співставив ступінь душевних та фізичних страждань та обґрунтовано стягнув з відповідача 200 000 грн у відшкодування такої шкоди.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Об'єданої палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Othersv. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Кричевського Віталія Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді