Ухвала

23 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 484/4705/20

провадження № 61-2689ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кумари» про розірвання договору оренди, повернення об`єкта оренди та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кумари» (далі - ПСП «Кумари»), у якому просив: розірвати договір оренди від 01 вересня 2009 року, зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку та стягнути 10 692 грн заборгованості по орендній платі за період із 2018 року по 2020 рік, 316 грн - три проценти річних від суми заборгованості по орендній платі з 02 грудня 2018 року по 28 грудня 2020 року, 2 233,17 грн - втрати від інфляції з 02 грудня 2018 року по 28 грудня 2020 року.

Позивач зазначав, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0144, площею 9,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

01 вересня 2009 року він уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки на 49 років, який був зареєстрований 09 грудня 2010 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кумарівській сільській раді за № 82, за умовами якого орендар зобов`язався сплачувати до 01 грудня кожного року 3 264 грн орендної плати.

Відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором, а отримані ним від останнього 32 000 грн є платою за користування земельною ділянкою в 2009 року до укладення договору і не можуть вважатися платою за оренду за договором.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2021 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ПСП «Кумари» на користь ОСОБА_1 640 грн заборгованості по орендній платі, 19,20 грн трьох процентів річних за 2019 рік та 97,92 грн трьох процентів річних за 2020 рік.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2022 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2021 року в частині вимог про стягнення трьох процентів річних, втрат від інфляції та судових витрат змінено. Стягнуто з ПСП «Кумари» на користь ОСОБА_1 27,86 грн трьох процентів річних, 60,10 грн втрат від інфляції та 364,28 грн судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2022 року в частині задоволених позовних вимог щодо розірвання договору оренди від 01 вересня 2009 року і зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку, у якій просить оскаржені судові рішення в указаній частині скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету спору, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , поданоюпредставником ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства Кумари про розірвання договору оренди, повернення об`єкта оренди та стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат