ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5898/22 Справа № 211/3440/21 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/3440/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовну заяву мотивовано тим, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_1 .

У Саксаганському районному відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 56039389 з приводу примусового виконання судового наказу у справі № 214/163/18 від 22.01.2018 року, виданого Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.01.2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, станом на 01.06.2021 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 34 971 грн. 83 коп.

Позивачка вважає, що вона має право на стягнення пені за період з вересня 2018 року по лютий 2020 року, в сумі 19 573,17 грн., за період з лютого 2020 року по травень 2021 року, в сумі 27 474,47 грн., яку просить стягнути на свою користь з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів за період з 01.09.2018 року по 31.05.2021 року у розмірі 34 971 грн. 83 коп.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд належним чином не перевірив розрахунок позивачки щодо розміру боргу по аліментах, адже він певний період часу не працював та доходів не отримував, тоді як державний виконавець нараховував аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості, а не із розміру допомоги по безробіттю.

Наполягає на тому, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, оскільки у 2000 році з ним стався нещасний випадок на виробництві та він втратив 25% професійної працездатності, у зв`язку з чим отримує соціальні виплати та був звільнений із підприємства. Зважаючи на його стан здоров`я, відповідач не може влаштуватися на високооплачувану роботу та сплачувати аліменти у повному обсязі, що підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до судового наказу, виданого Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12.01.2018 року.

Згідно розрахунку державного виконавця Саксаганського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), через невиконання судового наказу № 2-н/211/134/18, за період з 01.09.2018 року по 01.06.2021 року, утворилась заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 34 971,83 грн.

Суд першої інстанції, встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за судовим рішенням, виникла заборгованість по сплаті аліментів, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, передбаченої статтею 196 СК України, що становить 100% заборгованості за аліментами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Суд першої інстанції, при визначенні неустойки (пені), яка підлягає стягненню, вірно врахувавши висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, та визначивши, що сукупний розмір пені за період з вересня 2018 року по травень 2021 року становить 171 078,35 грн., тоді як сукупний розмір заборгованості, на яку нараховувалася пеня, складає 34 971,83 грн., дійшов висновку, що, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі 34 971,83 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд належним чином не перевірив розрахунок позивачки щодо розміру боргу по аліментах, адже відповідач ОСОБА_2 певний період часу не працював та доходів не отримував, тоді як державний виконавець нараховував аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості, а не із розміру допомоги по безробіттю, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки наданий державним виконавцем розрахунок про наявний розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_2 в установленому законом порядку не оскаржувався та його дані не спростовані. При цьому, власного розрахунку заборгованості по аліментах відповідач ОСОБА_2 , ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не надав.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

На думку суду, вина у невиплаті або несвоєчасній виплаті аліментів за рішенням суду може мати місце тоді, коли особа не сплачує аліменти умисно, хоча має можливість їх сплачувати, або ж коли особа не сплачує аліменти внаслідок своєї недбалості, недисциплінованості, відсутності бажання працевлаштуватися, невжиття заходів для отримання доходу, який дозволяє сплачувати аліменти.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, а його посилання на ту обставину, що у 2000 році з ним стався нещасний випадок на виробництві та він втратив 25% професійної працездатності, у зв`язку з чим отримує соціальні виплати та був звільнений із підприємства, не мають правового значення для вирішення даного спору, адже аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто із відповідача судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2018 року, тобто після настання цих обставин, та відповідач не порушував перед судом питання щодо зміни розміру аліментів, з наведених ним підстав.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: