Справа № 513/574/22
Провадження № 2/513/279/22
Саратський районний суд Одеської області
27 жовтня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Миргород В.С.,
при секретарі Челак В.В.,
за участю представника позивача адвоката Власенко Ю.В.
в режимі відеоконференції представника відповідача адвоката
Ставніченка М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування реєстрації Свідоцтва про право власності на житловий будинок, скасування рішення державного реєстратора Саратської РДА Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на житловий будинок, третя особа: Саратська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області - суд В С Т А Н О В И В:
В провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває вищезазначена справа. Ухвалою суду від 03.08.2022 року провадження відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 05.10.2022 року підготовче судове засідання про справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду судової справи, шляхом направлення SMS повідомлення, в судове засідання не з`явився, пояснень про поважність причини неявки суду не надав, клопотання про розгляд справи без його участі та про перенесення судового засідання не направив.
Представник третьої особи Саратської селищної ради в судове засідання не з`явився до суду направи заяву про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши думку учасників розгляду справи суд продовжив розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених осіб.
27.10.2022 року до суду, через канцелярію суду, надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Власенко Л.В. в порядку ст. 43, 83 ЦПК України про поновлення строку на подання доказів і приєднання додаткових доказів до матеріалів справи., а саме: рішення №73 від 20.08.1993 року виконавчого комітету народних депутатів Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області «Про виділення земельних ділянок громадянам у власність та користування», яке обгрунтовує тим, що 31.08.2022 року нею було надано запит до архівного відділу Білгород-Дністровської РДА Одеської області про надання вищезазначеного рішення, у листах відповідях зазначено про відсутність таких відомостей. У подальшому при більш ретельній перевірці було встановлено наявність такого рішення, яке отримане представником позивача 26.10.2022 року.
Від представника відповідача адвоката Ставніченка М.В. в інтересах відповідача ОСОБА_2 надані письмові пояснення.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Власенко Л.В. та позивачка у справі підтримали свої клопотання та наполягали на його задоволенні. Не заперечували проти приєднання до матеріалів письмового пояснення представника позивача адвоката Ставніченка М.В.
Представник відповідача адвокат Ставніченко М.В. підтримав своє клопотання про приєднання пояснень та заперечував проти задоволення клопотання представника позивача за його не обґрунтованістю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд приходить до наступного. Що стосується клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску та поновлення строку на подання доказів та їх приєднання, суд зазначає наступне.
Враховуючи приписи ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України) Положення ст. 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист.
При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.
Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
За змістом положень частини другої та четвертої статті 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно ч. 5 ст. 83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. (ч.8 ст.83 ЦПК України)
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущене строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущене строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що представником позивача подано клопотання про залучення доказів з пропуском встановленого строку, передбаченого частинами другою та третьою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час клопотання про поновлення строків підтверджено належними доказами, про неможливість долучення доказів, безпосередньо до позовної заяви з причин, що не залежали від позивача.
У зв`язку з вищевикладеним та обставинами, якими представник позивача обґрунтовує подане клопотання, суд вважає за необхідне поновити строк на подання доказів, які подані разом з клопотанням, яке надійшло до суду 27.10.2022 та долучити вказані докази.
Що стосується заяви представника відповідача адвоката Ставніченка М.В. про долучення до матеріалів справи пояснень то дана заява підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись статями 76, 81, 83, 126, 127, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк на подання доказів, поданих представником позивача адвокатом Власенко Лілією Вікторівною в інтересах позивача, разом з клопотанням від 27.10.2022 року.
Долучити надані докази разом з клопотанням від 27.10.2022 року до матеріалів справи №513/574/22.
Долучити надані представником відповідача адвокатом Ставніченко Максимом Віталійовичем письмові пояснення від 27.10.2022 року.
Ухвала в апеляційному порядку окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя В. С. Миргород