ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2610/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ПОСТАНОГОВІЙ І.О.

за участю сторін:

позивачі не з`явились;

відповідач не з`явилась;

треті особи не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2 , а разом позивачі) звернулись до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_4 ) в якому просили усунути їм перешкоди у користуванні квартирами, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом заборони відповідачу експлуатації приміщення, яке розташовано у цьому ж будинку для цілей фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також відшкодувати завдану позивачам моральну шкоду у розмірі по 8 000 грн. кожному з позивачів.

Свої вимоги мотивують тим, що позивачі є користувачами вказаних квартир. В цей же час, відповідач орендує приміщення у цьому ж будинку та здійснює підприємницьку діяльність шляхом функціонування фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » використовуючи при цьому підсилювачі звуку (музичні колонки), гучномовці та проводячи активні тренування у зв`язку з чим перевищуються допустимі норми шуму в житловому будинку. Позивачі неодноразово звертались до органів державної влади та місцевого самоврядування про факт вчинення відповідачем правопорушень, проте остання продовжує використовувати будинок для цілей роботи у ньому фітнес-клубу, чим завдає їм моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

09.09.2020 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Дарницького районного суду м. Києва Каліушка Ф.А.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.09.2020 прийнято цивільну справу до провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання позивачі не з`явились, при цьому їх представником подано клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та заяву про відмову від позову в частині позовних вимог про усунення позивачам перешкод у користуванні квартирами, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 шляхом заборони відповідачу експлуатації приміщення, яке розташовано у цьому ж будинку для цілей фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.02.2022 року прийнято відмову від позову в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні майном та закрито провадження у цій часті.

Відповідач також у судове засідання не з`явилась, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином, свого представника не направила, будь-яких клопотань процесуального характеру до суду не направляла.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд зобов`язаний відкласти судовий розгляд справи в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Частиною 3 ст. 223 ЦПК України також визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Суд бере до уваги, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або з інших процесуальних питань від неї не надходило, враховуючи строки розгляду справи, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони відповідача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судовим розглядом встановлено, що позивачі проживають у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

У цьому ж будинку функціонує фітнес-клуб « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та під час його роботи використовуються підсилювачі звуку (музичні колонки), гучномовці та проводяться активні тренування у зв`язку з чим перевищуються допустимі норми шуму у житловому будинку АДРЕСА_5 , що завдає моральних страждань його мешканцям, у тому числі і позивачам.

Водночас, позивачі, як на підставу заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем, яка є підприємцем та саме орендарем спірного приміщення для цілей фітнес-клубу «Жесть», посилається на неодноразові звернення до органів державної влади та місцевого самоврядування, зокрема до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Києві, Держаної установи «Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України», Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Дарницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про факт вчинення відповідачем правопорушень та відповіді на ці звернення/скарги.

При цьому, матеріали справи не містять відповідних доказів, що саме відповідач - ФОП ОСОБА_3 є орендарем приміщення фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », або на якій іншій правовій підставі використовує його.

За змістом чч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 7 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Крім того, ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Змістом п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Положеннями п. 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті 10 зазначеної Постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Так, на підтвердження завданої моральної шкоди саме відповідачем - ФОП ОСОБА_4 , зокрема використання нею фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », правових підстав наявності у відповідача відповідних прав, а саме оренди або перебування цього приміщення у власності, позивачами не надано жодного доказу, в матеріалах справи вони відсутні, а наявні листи до державних, правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування, у яких позивачі скаржаться на діяльність фітнес-клубу, такими доказами не є, тобто позивачами не доведено наявності винних дій відповідача у завданні їм моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, враховуючи положення вказаних статей, приймаючи до уваги те, що позивачем як при зверненні до суду, так і в ході розгляду справи на підтвердження факту причинного зв`язку між діями відповідача та завданням моральної шкоди не було надано доказів, на які вони посилались як на підставу своїх вимог в позові, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 11, 57, 60, 88, 133, 134, 137, 141, 209, 212-215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.