СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/55/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:Шум Л.М.

при секретарі: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича , суд

встановив:

До Святошинського районного суду м. Києва 12.01.2022 року звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08.12.2015 року, з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з 21.08.2015 року.

15.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП №49659106, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/759/5640/15 від 09.12.2015 року, виданого Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з нього ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 21.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

10.02.2016 року постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального центрального управління юстиції у м. Київ Гуріної Д.І. накладений арешт на все моє майно в межах суми заборгованості 4354 грн.82 коп..

Заборгораність зі сплати аліментів яка існувала, погашена ним в повному обсязі ще в середині 2016 року.

Відповідно довідки-розрахунку, вих.№ 49659106/28 по виконавчому провадженню №49659106 від 23.06.2021 року, заборгованість зі сплати аліментів за ним відсутня, але на його майно продовжує перебувати під арештом.

Після звернення ним 23.11.2021 до виконавчої служби листом останньому було повідомлено про відсутність правових підстав для скасування арешту.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року скаргу призначено до судового розгляду.

В судове засідання скаржник не з"явився, надіслав на адресу суду клопотання в якому просив розглянути скаргу у його відсутність та задовольнити її.

Державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Р. В. в судове засідання не з"явився, надіслав до суду належним чином завірене виконавче провадження по справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП №49659106, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/759/5640/15 від 09.12.2015 року, виданого Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 21.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що 10.02.2016 року постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального центрального управління юстиції у м. Київ Гуріної Д.І. накладений арешт на все майно боржника в межах суми заборгованості 4354 грн.82 коп.

Судом встановлено, що відповідно довідки-розрахунку, вих.№ 49659106/28 по виконавчому провадженню №49659106 від 23.06.2021 року, заборгованість зі сплати аліментів за боржником відсутня, але майно боржника продовжує перебувати під арештом.

Згідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові ВП ВС від 12.02.2020 р. № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 року по справі №712/12136/18.

Таким чином у випадку наявності арешту на майно боржника, яке не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю , визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. Одночасно із цим Законом визначено єдина підстава звернення до суду для отримання відповідного рішення суду боржником ( колишнім боржником по закритому виконавчому провадженню ), як стороною виконавчого провадження шляхом звернення із скаргою на дії виконавчої служби, так як порядок звернення власника майна із відповідним позовом, визначений лише у випадку якщо цей власник не є та не був стороною виконавчого провадження.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.14 року виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення чи бездіяльність неправомірними і забов*язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича- задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 від 23.11.2021 року у виконавчому провадженні №49659106.

Забов*язати державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанець Руслана Вікторовича зняти арешт з всього майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою від 10.02.2016 року у виконавчому провадженні №49659106 .

Виключити відомості про боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 з Єдиного реєстру боржників.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.М. Шум