Справа № 509/4737/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та, просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 142 910,05 грн., витрати на проведення оцінки завданої шкоди транспортному засобу автомобілю марки MERСEDES-BENZ AMG GT 63 S в сумі 3 460 грн., моральну шкоду в сумі 20 000 грн., витрати на оренду (найм) транспортного засобу у розмірі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень) 00 коп. та його нотаріальне посвідчення у розмірі 4500,00 грн., інші судові витрати, документальне підтвердження яких буде надано в порядку вимог частини 8 статті 141 ЦПК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2021 року о 17 год. 25 хв. за місцем: Овідіопольський район, село Сухий Лиман, Іллічівська дорога, 3/1, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 95 XF 430, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Іллічівській дорозі в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем MERСEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт отримання механічних пошкоджень підтверджується схемою місця ДТП від 22.06.2021 року та протоколом серії ДПР18 № 166246 від 22.06.2021 р., оформленими відділом поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області.

23.07.2021 р. суддею Овідіопольський районний суд Одеської області було ухвалено постанову у справі №509/3631/21, якою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю DAF 95 XF 430, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товариству «Cтрахова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», що підтверджується договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Полісом № 201281517 та Полісом 201281532, зареєстрованими в Єдиній централізованій базі 17.09.2020 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі сто тридцяти тисяч гривень, з визначенням франшизи у розмірі 2600,00 гривень.

Про настання страхового випадку 24 червня 2021 року позивачем було повідомлено ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», про що свідчить повідомлення № 39016 про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою.

Враховуючи, що позивач є власником автомобілю MERСEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , якому заподіяна шкода, тому являється потерпілою стороною внаслідок ДТП та має право на отримання страхового відшкодування.

21 липня 2021 року була подана до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» заява про страхове відшкодування.

03 серпня 2021 року ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» прийняло рішення по події, яка мала місце 22.06.2021 року, та проведено нарахування виплати страхового відшкодування (не включаючи розміру 2600,00 грн. франшизи, та сума ПДВ) в розмірі 127 400 грн. 00 коп.

23 червня 2021 року були направлені листи повідомлення до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та відокремленого підрозділу «Одеська обласна дирекція ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за № 9/2021 та № 10/2021 про проведення 01 липня 2021 року о 11:00 год. компанією «Автомобільний Дім Одеса», що є офіційним представником MERCEDES-BENZ, місцезнаходження: 67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, Ленінградське шосе, 27-А, за участю офіційних представників «Автомобільний Дім Одеса» та незалежних експертів, огляду транспортного засобу, якому завдані механічні ушкодження, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ AMG GT 63S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок порушень правил дорожнього руху транспортним засобом, яким керував громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на предмет об`єктивної, неупередженої, незалежної та комплексної оцінки завданої шкоди.

За результатами спільного огляду транспортного засобу, автомобілю MERCEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 31.06.2021 року складений звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Висновком оціночного дослідження від 31.06.2021 року, розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля MERCEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 270 310,05 грн.

Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повність встановлена постановою Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №509/3631/21 від 23.07.2021 р., кошти необхідні позивачу на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покриють всі витрати, тому саме з відповідача підлягає стягнення різниця між максимальними страховими виплатами у розмірі 127 400 грн. 00 коп. та витратами за результатами експертизи у розмірі 270 310,05 гривень (розрахунок суми 270 310,05 127 400,00 = 142 910,05).

Виходячи з моральних страждань перенесених позивачем, які виразилися в порушені звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль для подальшого відновлення транспортного засобу належного позивачу на праві власності, вимушеними заходами орендувати інший транспортний засіб на час простою пошкодженого транспортного засобу, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, вважаю стягнути з ОСОБА_2 на користь 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 60 000 грн. за оренду транспортного засобу та 4500,00 грн. за нотаріальне посвідчення договору оренди (найму) транспортного засобу.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що 22 червня 2021 року о 17 год. 25 хв. за місцем: Овідіопольський район, село Сухий Лиман, Іллічівська дорога, 3/1, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , керуючи транспортним засобом DAF 95 XF 430, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по Іллічівській дорозі в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем MERСEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт отримання механічних пошкоджень підтверджується схемою місця ДТП від 22.06.2021 року та протоколом серії ДПР18 № 166246 від 22.06.2021 р., оформленими відділом поліції № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області.

23.07.2021 р. суддею Овідіопольський районний суд Одеської області було ухвалено постанову у справі №509/3631/21, якою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю DAF 95 XF 430, номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товариству «Cтрахова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», що підтверджується договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Полісом № 201281517 та Полісом 201281532, зареєстрованими в Єдиній централізованій базі 17.09.2020 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі сто тридцяти тисяч гривень, з визначенням франшизи у розмірі 2600,00 гривень.

Про настання страхового випадку 24 червня 2021 року позивачем було повідомлено ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», про що свідчить повідомлення № 39016 про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою.

Враховуючи, що позивач є власником автомобілю MERСEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , якому заподіяна шкода, тому являється потерпілою стороною внаслідок ДТП та має право на отримання страхового відшкодування.

21 липня 2021 року була подана до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» заява про страхове відшкодування.

03 серпня 2021 року ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» прийняло рішення по події, яка мала місце 22.06.2021 року, та проведено нарахування виплати страхового відшкодування (не включаючи розміру 2600,00 грн. франшизи, та сума ПДВ) в розмірі 127 400 грн. 00 коп.

23 червня 2021 року були направлені листи повідомлення до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» та відокремленого підрозділу «Одеська обласна дирекція ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за № 9/2021 та № 10/2021 про проведення 01 липня 2021 року о 11:00 год. компанією «Автомобільний Дім Одеса», що є офіційним представником MERCEDES-BENZ, місцезнаходження: 67663, Одеська обл., Біляївський район, село Усатове, Ленінградське шосе, 27-А, за участю офіційних представників «Автомобільний Дім Одеса» та незалежних експертів, огляду транспортного засобу, якому завдані механічні ушкодження, а саме: автомобіль MERCEDES-BENZ AMG GT 63S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок порушень правил дорожнього руху транспортним засобом, яким керував громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на предмет об`єктивної, неупередженої, незалежної та комплексної оцінки завданої шкоди.

За результатами спільного огляду транспортного засобу, автомобілю MERCEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 31.06.2021 року складений звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Висновком оціночного дослідження від 31.06.2021 року, розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля MERCEDES-BENZ AMG GT 63 S, реєстраційний номер НОМЕР_2 , склав 270 310,05 грн.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з мстою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум. зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та завданою шкодою, оскільки відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Щодо позовних вимог про стягнення витрати за проведення товарознавчого дослідження, слід зазначити наступне.

Встановлено, що на замовлення позивача виготовлено звіт №13 від 14.07.2021 р. За виготовлення даного висновку позивачем сплачено 3460,00 грн.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення витрати за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 3460,00 грн.

Позивач також просила стягнути на свою користь моральну шкоду, на що слід зазначити наступне.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України).

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Як роз`яснено в п. 3 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

В пункті 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними діями та спричиненою шкодою.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити.

Виходячи з моральних страждань перенесених позивачем, які виразилися в порушені звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль для подальшого відновлення транспортного засобу належного позивачу на праві власності, вимушеними заходами орендувати інший транспортний засіб на час простою пошкодженого транспортного засобу, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, вважаю за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 60 000 гривень 00 коп. за оренду транспортного засобу та 4500,00 гривень за нотаріальне посвідчення договору оренди (найму) транспортного засобу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями п. 4 ст.1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі №686/5064/20, від 4 червня 2021 року в справі №160/13273/19.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19.

Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.

Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені.

З урахуванням наведеного вище,суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді надано:

-Договір про надання правової допомоги від 22.06.2021 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ковчук В.М.;

-Акти наданих послуг за №01, 02 між ОСОБА_1 та адвокатом Ковчук В.М.;

-Ордер Серії ОД 588707 на ім`я ОСОБА_1 , виданого адвокатом Ковчук В.М.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому, до стягнення підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 2981,21 грн.

А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2981,21 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 142910,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки завданої шкоди транспортному засобу автомобілю MERCEDES-BENZ AMG GT 63 S в сумі 3460 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оренду (найм) транспортного засобу у розмірі 60000 грн. та його нотаріальне посвідчення у розмірі 4500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2981,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45000 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко