Постанова

Іменем України

26 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 766/781/20

провадження № 61-320св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Криворізької міської ради, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року

у складі колегії суддів: Кузнєцової О. А., Майданіка В. В., Орловської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Криворізької міської ради, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що він є батьком неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 24 жовтня 2014 року до 07 травня 2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2019 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2019 року стягнено з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи

з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованості зі сплати аліментів немає, аліменти сплачує вчасно

та в розмірі, встановленому рішенням суду. Позивач забезпечує дочку всім необхідним, сумлінно та добровільно виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання дитини і має такі ж права на участь у її вихованні, як і матір доньки, ОСОБА_2 . Відповідач перешкоджає у побаченні з донькою і не дозволяє спілкуватися та зустрічатися із нею, чим порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток її як особистості, оскільки нормальним розвитком дитини є такий, в якому беруть участь обоє батьків. Відповідач поводиться агресивно щодо нього, зустрічі зводяться до конфліктів, ініціатором яких є відповідач.

На підставі наведеного позивач просив суд:

1) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні

з малолітньою донькою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: один тиждень кожних зимових канікул (в період з грудня до 14 січня,

за попередньою письмовою домовленістю батьків) за адресою місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; кожні літні канікули в період з 01 червня до 15 липня за адресою місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; половину кожних святкових днів та шкільних канікул (за письмовою домовленістю батьків) за адресою місця проживання ОСОБА_1 ,

а саме: АДРЕСА_1 ; день народження дитини

(ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року) шляхом чергування (один рік дитина зустрічає день народження із матір`ю, ОСОБА_2 , один рік із батьком, ОСОБА_1 (за попередньою письмовою домовленістю батьків); другий і четвертий тижні кожного місяця з п`ятниці 09 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. неділі за адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод щодо участі батька ОСОБА_1 , у спілкуванні та вихованні доньки, ОСОБА_3 ; визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 , встановивши наступні періоди спілкування

з дитиною: періодичність та тривалість зустрічей: кожна друга та четверта суботи місяця, з 10:00 год. до 19:00 год.; місце зустрічей: на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу, у присутності матері дитини,

ОСОБА_2 , а у подальшому - за домовленістю між батьками. У решті вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що визначений порядок участі батька

у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме інтересам дитини

і сприятиме її нормальному розвитку. При цьому судом взято до уваги висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради,

де зазначено про доцільність визначення способу участі у вихованні

та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою дитиною саме в такому порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року рішення суду першої інстанції в частині встановлення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано та прийнято в цій частині нове рішення.

Встановлено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні періоди спілкування з дитиною: кожна друга та четверта суботи місяця, з 10:00 до 19:00 год., на нейтральній території в межах м. Кривого Рогу без присутності матері дитини ОСОБА_2 за умови дотримання прав та інтересів дитини, а у подальшому - за домовленістю між батьками; один тиждень кожних зимових канікул (в період з грудня місця до 14 січня, за попередньою письмовою домовленістю батьків) за адресою місця проживання ОСОБА_1 , а саме:

АДРЕСА_1 ; кожні літні канікули в період з 01 червня

до 15 липня за адресою місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; половину кожних осінніх та весняних шкільних канікул

(за письмовою домовленістю батьків) за адресою місця проживання

ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; кожен день народження дитини (ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року) шляхом чергування (1 рік дитина зустрічає день народження із матір`ю, ОСОБА_2 , 1 рік із батьком, ОСОБА_1 (за попередньою письмовою домовленістю батьків).

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з донькою, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, крім того, дитина проживає з матір`ю на значній відстані від місця проживання батька, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди щодо участі батька у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 . При цьому, апеляційний суд не погодився з визначеним судом способом участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, оскільки за основу визначення такого способу участі суд першої інстанції взяв висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради від 21 грудня 2020 року № 8/33-3914.

Колегія суддів апеляційного суду не погодилась з висновком виконавчого комітету через відсутність в ньому принципу рівності прав та обов`язків батьків, оскільки, встановлюючи зазначений порядок, виконавчий комітет не визначив низки питань, а саме, щодо можливості батька проводити час з дитиною за місцем свого проживання, під час свят і канікул дитини тощо, не вивчено умови життя батька, його ставлення до дитини, інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто встановлений порядок участі у вихованні не дозволяє позивачу у повному обсязі налагодити контакт з дитиною та позбавляє його можливості вирішувати питання щодо виховання дочки, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умов для розвитку природних здібностей дитини, підготовки її до самостійного життя та праці. Таким чином, наявні всі підстави вважати висновок виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради від 21 грудня 2020 року № 8/33-3914 недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини

та порушує принцип рівності обох батьків у питаннях її виховання.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_2. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просила оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначив місцем побачень батька з дитиною місто проживання дитини, оскільки поїздки хворої дитини до міста проживання батька будуть її втомлювати та шкодити здоров`ю. Відстань між м. Херсон (де проживає батько) та м. Кривий Ріг

(де проживає дитина) в обидва кінці становить 500 км.

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що батько дитини виявив бажання зустрітись із дитиною тільки у жовтні 2019 року і мати дозволила йому цю зустріч без своєї участі, проте у результаті зустрічі відбулося погіршення стану здоров`я дитини. Після цієї зустрічі дитина 4 роки не бачила батька, який став для неї чужою людиною, а тому спілкування батька і дитини можливе лише в межах м. Кривого Рогу за місцем проживання дитини.

Суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду

від 18 листопада 2020 року у справі № 759/1382/19.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 766/781/20, витребувано її з Херсонського міського суду Херсонської області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З 24 жовтня 2014 року до 07 травня 2019 року ОСОБА_1 перебував

у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2019 року.

У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження

від 14 грудня 2018 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня

2019 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти

на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття .

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі

у її вихованні і спілкуванні з нею та надання відповідного висновку.

31 жовтня 2019 року комісія вказаної служби провела обстеження умов проживання ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 , та встановлено, що будинок має 2 (два) поверхи та складається з 5 (п`яти) кімнат. Кухня , коридор, дві ванні кімнат (на 1 та 2 поверхах) з санвузлом спільні. У кімнатах на підлозі постелений ламінат, у ванній кімнаті та кухні - плитка.

В будинку встановлені металопластикові вікна та двері. Крім того, у будинку

є нові сучасні меблі, побутова та оргтехніка. Будинок цілодобово водо-

та електрозабезпечений. Встановлено індивідуальне газове опалення (двоконтурний газовий котел). Для виховання та проживання дитини існує окрема кімната та ігрова кімната, багато іграшок, постільна білизна.

Позивач має дохід та офіційно працевлаштований в продуктовому магазині

ТОВ «Магазин «Ветеран-2», що підтверджується довідкою директора

ТОВ «Магазин «Ветеран-2» від 01 серпня 2019 року; за місцем роботи характеризується як відповідальний, дисциплінований і кваліфікований працівник, надійний помічник керівника. У спілкуванні з колегами товариський

і уважний, а також вимогливий до себе. Користуюсь повагою серед колег підприємства. Шкідливих звичок і дисциплінарних стягнень не має.

У Висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради від 21 грудня 2020 року № 8/33-3914 зазначено про доцільність визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька, ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у спілкуванні

та вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таких періодів спілкування: періодичність та тривалість зустрічей: кожна друга та четверта суботи місяця, з 10:00 год. до 19:00 год.; місце зустрічей:

на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу, у присутності матері дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в подальшому -

за домовленістю між батьками.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 27 квітня 2022 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини

є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч

їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право

на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той

із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки

та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки

та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той

із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні

чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини,

(в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 654/4307/19).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою

та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини

та принцип забезпечення найважливіших її інтересів.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Врахувавши ситуацією, яка склалася між сторонами, для запобігання можливим конфліктам у присутності дитини, оскільки особисті конфлікти між сторонами

не повинні порушувати інтереси дитини, апеляційний суд дійшов правильного висновку про визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні

з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень

із дочкою.

Верховний Суд наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні

та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати,

насамперед, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням,

з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги щодо погіршення стану здоров`я дитини після зустрічі з батьком, оскільки жодними доказами

не підтверджуються.

Крім того, ані органом опіки та піклування, ані відповідачем у справі не надано судам першої та апеляційної інстанцій доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише

у присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, що свідчить про можливість участі батька у вихованні дитини лише у присутності матері.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків, зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову та визначення способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіка його систематичних побачень із дочкою без присутності інших осіб.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками

та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

За таких фактичних обставин, коли між батьками існують конфлікти щодо участі у вихованні дитини одного з батьків, побачення дитини з батьком без присутності матері є доцільним та обґрунтованим, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, заподіювати негативного впливу на неї.

Отже, як у постановах Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі, так і у справі, яка переглядається, судові рішення ухвалені з урахуванням принципу рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтересів самої дитини з урахування конкретних обставин справи.

ЄСПЛ у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,

що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду стосовно установлення обставин справи, зводяться

до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська