Справа №463/4067/17
Провадження №2/463/684/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

30 вересня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 9 жовтня 2015 року.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 10 серпня 2017 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Шеремету Г.І.

Ухвалою суду від 14 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

Також ухвалою суду від 14 вересня 2017 року в порядку забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19 червня 2018 року витребувано в Львівського державного нотаріального архіву належним чином завіреної копії договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 9 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н.І., та належним чином завірені копії всіх документів, які були підставою для укладення даного договору.

Ухвалою суду від 9 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою судового засідання від 25 березня 2019 року витребувано в Львівського державного нотаріального архіву матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючого-судді Шеремети Г.І.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Грицка Р.Р.

Ухвалою суду від 8 лютого 2021 року суддею Грицком Р.Р. справу прийнято до провадження та призначено в ній підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

28 травня 2021 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву про відвід судді Грицка Р.Р. від розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 3 червня 2021 року заяву позивача ОСОБА_2 задоволено та відведено суддю Грицка Р.Р. від розгляду справи, матеріали справи передано для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України..

Автоматизованою системою документообігу суду 3 червня 2021 року для розгляду даної справи визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 4 червня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Стрепком Н.Л., розпочато у ній підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті на 13 вересня 2021 року. Також даною ухвалою задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 про допит свідка, постановлено допитати у якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В судовому засіданні 13 вересня 2021 року в розгляді справи оголошено перерву та визначено дати наступних судових засідань 10 та 16 листопада 2021 року.

9 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_2 про відвід судді Стрепка Н.Л. від розгляду даної справи.

Судове засідання 10 листопада 2021 року не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Стрепко Н.Л. у відпустці.

Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року дану справу було передано для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід головуючого судді Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Стрепка Н.Л.

Надалі справу неодноразово було призначено до розгляду в судових засіданнях, зокрема в судовому засіданні 20 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено за заявою позивача про відкладення розгляду у зв`язку з його захворюванням, в судовому засіданні 16 лютого 2022 року розгляд справи знову було відкладено за заявою позивача про відкладення розгляду у зв`язку з зайнятістю його представника у іншому судовому засіданні, в судовому засіданні 8 квітня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи та надходженням заяви представника позивача про відкладення розгляду, в судовому засіданні 23 травня 2022 року розгляд справи повторно було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи, а також перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті у кримінальній справі.

24 червня 2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 24 червня 2022 року було оголошено перерву у зв`язку з неявкою у таке відповідача, в судовому засіданні 21 липня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з зайнятістю головуючого судді у розгляді кримінального провадження, в судовому засіданні 28 липня 2022 року було оголошено перерву після допиту ряду свідків.

Надалі в судовому засіданні 31 серпня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою у таке всіх учасників справи та надходженням до суду заяви позивача про відкладення розгляду у зв`язку з пошуком ним адвоката для надання йому правової допомоги.

В судове засідання 30 вересня 2022 року позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце такого, повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, явку представника не забезпечив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

У зв`язку з наведеним в судовому засіданні 30 вересня 2022 року судом було поставлено на обговорення питання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у таке належним чином повідомленого позивача, щодо чого відповідач ОСОБА_1 не заперечив.

Заслухавши думку відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частинами 1, 5 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, таку неодноразово було призначено судом до розгляду в судових засіданнях, позивач ОСОБА_2 востаннє був присутній у судовому засіданні ще 16 лютого 2022 року, надалі останній в жодне засідання не з`явився, представник позивача, що брала участь у розгляді справи ОСОБА_9 , востаннє була присутня в судовому засіданні 28 липня 2022 року. В два останні призначені у даній справі судові засідання 31 серпня 2022 року та 30 вересня 2022 року позивач не з`явився та явку свого представника не забезпечив. Зокрема 19 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, призначеного на 31 серпня 2022 року на 14 год., у зв`язку з пошуком ним адвоката, з чого вбачається що він був належним чином повідомленим про дату, час та місце вказаного засідання, при цьому жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки ним до заяви долучено не було. Причин неявки в судове засідання, призначене на 30 вересня 2022 року позивач взагалі суд не повідомив, доказів поважності причин неявки суду не надав, при цьому факт його належного повідомлення про дату, час та місце такого підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення йому особисто 1 вересня 2022 року судової повістки у зазначене судове засідання.

В своєму рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 Конституційний Суд України зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»). Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 2 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Оскільки жодних підтверджуючих доказів про неможливість позивача з`явитися в судові засідання суду не представлено, явку представника не забезпечено та клопотання про відкладення розгляду справи не подано, відтак суд не вбачає жодних обставин, які б перешкоджали позивачу з`явитися в судове засідання особисто або забезпечити явку свого представника та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Окрім того, ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого ним же позову порушує права іншої сторони.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» він зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» наголошує на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відтак згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведене кореспондується із правовими висновками, викладеними ряді у постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, у справі № 658/1141/18 від 21 вересня 2020 року.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_2 про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, з моменту пред`явлення позову до суду зобов`язаний був цікавитись розглядом такого та проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи, однак повторно не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.

З врахування наведеного та керуючись ст.ст. 44, 128, 131, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.