КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6746/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міраклус», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни про витребування майна

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року,

встановив:

у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасувати реєстраційні записи про право власності, визнання протиправними дії нотаріуса та витребувати у ТОВ «Міраклус» квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року було відмовлено у відкритті провадження по справі в частині вимог про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування реєстраційних записів про право власності, визнання протиправними дій нотаріуса та роз`яснено його право на звернення до адміністративного суду.

В травні 2018 року позивач подав заяву про зміну предмету позову та просив витребувати у ТОВ «Міраклус» квартиру АДРЕСА_1 та повернути її у власність ОСОБА_1 , застосувати наслідки витребування майна шляхом відновлення становища, яке існувало раніше: скасувати реєстрацію права власності ТОВ «Міраклус» на квартиру та відновити реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин справи, неповне дослідження доказів по справі та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 16.05.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (при застосування ануітетної схеми погашення). На забезпечення виконання цього договору того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ним було укладено Договір іпотеки №83637, за умовами якого він передав в іпотеку банку належну йому на праві особистої приватної власності кв. АДРЕСА_1 . 15.10.2015 йому стало відомо, що вказана квартира вибула з його власності та належить ТОВ «Міраклус» відповідно до договору купівлі-продажу, укладеному 30.04.2015 між вказаним товариством та ТОВ «Кей-колект». ТОВ «Кей-колект» набуло у власність вказану квартиру на підставі рішення про державну реєстрацію права власності, яке було прийнято приватним нотаріусом Єгоровою М.Є. 30.04.2015. В зв`язку з цим позивач просив визнати протиправними дії приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. та скасувати реєстраційний запис.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва 09 листопада 2015 року було відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, скасування реєстраційних записів про право власності, визнання протиправними дій нотаріуса та роз`яснено право звернення до адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса.

Вказану ухвалу позивач в апеляційному порядку не оскаржував.

В травні 2018 року позивач подав заяву про зміну предмету позову та просив витребувати у ТОВ «Міраклус» квартиру АДРЕСА_1 та повернути її у власність ОСОБА_1 , застосувати наслідки витребування майна шляхом відновлення становища, яке існувало раніше: скасувати реєстрацію права власності ТОВ «Міраклус» на квартиру, та відновити реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року було відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом віндикаційного позову становить вимога не володіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення майна з чужого незаконного володіння. Тому на позивача покладений обов`язок з врахуванням предмета і підстав позову довести в суді обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, і суд дійшов висновку, що позивач не довів факт безпідставного заволодіння відповідачем спірним майном та що майно вибуло з володіння позивача поза його волею.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 16.05.2008 було укладено Договір іпотеки № 85637, за умовами якого він передав в іпотеку банку належну йому кв. АДРЕСА_1 загальною площею 45,80 кв.м., жилою площею 27,9 кв.м. В розділі 5 вказаного Договору передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленим Законом України «Про іпотеку», отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

11.06.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №4, за умовами якого банк, як цедент передає, а ТОВ «Кей-Колект», як цесіонарій, приймає право вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в додатку № 1 до цього договор, серед якого є і договір іпотеки № 85637 від 16.05.2008.

30.04.2015 між ТОВ «Кей-колект» та ТОВ «Міраклус» було укладено Договір купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою), згідно якого продавець передає у власність покупця кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. ч. 1 ст.1 2 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Також в ч. 1 та 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. При цьому передбачено способи звернення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

В ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцеві та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимоги про усунення порушення. В цьому документі вказується стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Зокрема, в п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено, що з метою звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом перереєстрації права власності іпотекодержатель повинен направити позичальнику та іпотекодавцю вимоги про порушення умов кредитного договору та договору іпотеки. Самому реєстратору кредитор надає докази спливу 30-денного строку вручення такої вимоги. Якщо в іпотекодержателя відсутні докази отримання повідомлень та в разі спливу зазначеного строку, реєстратор не має права здійснити реєстрацію права власності за кредитором.

При зверненні до приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. ТОВ «Кей-колект» було надано Висновок про вартість об`єкта - кв. АДРЕСА_1 , який був виготовлений станом на 29.04.2015.

Також ТОВ «Кей-колект» надало копію письмової вимоги на ім`я ОСОБА_4 , відправлене їй 20.03.2014, в якому зазначено, що товариство має намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

При цьому в повідомленні вказано, що вартість квартири відповідно до висновку експертної вартості становить 757 990 грн.

В повідомленні, поданому приватному нотаріусу КМНО Єгоровій М.Є., вказується, що іпотекодавцем за Договором іпотеки є саме ОСОБА_4 , а позичальником - ОСОБА_1 (а/с 118 т. 1).

Доказів направлення повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на ім`я ОСОБА_1 як іпотекодавця, матеріали справи не містять.

Таким чином, набуття у власність ТОВ «Кей-колект» квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Єгорової М.Є. про державну реєстрацію №9550270 30.04.2015 не можна визнати вчиненим з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим вимога, заявлена апелянтом щодо відновлення наслідків витребування майна шляхом відновлення становища, яке існувало раніше та відновлення реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру, яка залишається предметом іпотеки, задоволенню не підлягають, оскільки у іпотекодержателя залишається право у будь-який час звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у встановленому законом порядку відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апелянта про те, що на квартиру, яка є предметом іпотеки, не може бути звернуто стягнення відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна.

Зазначена квартира, яка є предметом договору іпотеки, не придбавалась за кредитні кошти, а належала ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.08.1998 Відділом приватизації житла Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення, є зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1 218 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Витребувати на користь ОСОБА_1 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міраклус» квартиру АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірклаус» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 218 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 03 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді