Справа № 191/635/22
Провадження № 2/191/212/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Заламай О.Ю.,

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку (пай), в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,73 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Синельниківського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у лютому 2022 року вона дізналась, що 20 квітня 1994 року Новоолександрівською сільською радою народних депутатів був виданий Державний акт серії ДП СВ № 000001 на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Синельниківського району Дніпропетровської області. У списку-додатку до державного акту КСП ім. Шевченко вона не значиться. Про відсутність її прізвища у списку-додатку вона дізналася із довідки, яка видана Управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.02.2022 року. Але відповідно до архівної довідки № В-6 від 26.01.2021 року у період видачі державного акту на право колективної власності на землю, а саме у 1994 році вона - ОСОБА_2 була членом КСП ім. Шевченко Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та працювала у ньому з 1993 року по 1995 рік, перебувала у декретній відпустці. Згідно архівного витягу із протоколу №12 засідання колгоспу ім. Шевченко від 05.08.1991 року ОСОБА_3 була прийнята у члени колгоспу та працевлаштована нянею у дитячий садок. Розмір паю по КСП ім.. Шевченко становить 5,73 умовних кадастрових гектар. У зв`язку з зазначеним просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив ухвалити рішення згідно діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала та була членом КСП ім. Шевченко Гірківської сільської ради Синельниківського району з 1991 року по 1995 рік, що підтверджується архівним витягом з протоколу №12 засідання правління колгоспу ім. Шевченко від 05.08.1991 року та архівними довідками №В-6 та №В-7 від 26.01.2021 року.

З повідомлення Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.02.2022 року вбачається, що в списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія ДП СВ №000001, виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Шевченко для сільськогосподарського використання на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради народних депутатів №117 від 25.02.1992 року, громадянка ОСОБА_5 не значиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи рай держадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачем не заявлено відповідну вимогу про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат. Таким чином, суд не вбачає доцільності в стягненні судового збору з відповідачів.

На підставі викладеного та ст. 373 ЦК, ст. 123, 152 ЗК України, керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку (пай)- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай), розміром 5,73 умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченко Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право колективної власності Серія ДП СВ №000001.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 14.04.2022 року.

Суддя Г. В. Бондаренко