Справа № 440/139/19 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1607/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м.Львів

Справа № 440/139/19

Провадження № 22ц/811/1607/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Буського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Буськ 30 березня 2020 року у складі судді Шендрікової Г.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в частині зустрічного позову,-

встановив:

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що із 17 серпня 2007 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , який розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 травня 2019 року. Під час шлюбу сторони придбали земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0796 га, кадастровий номер :13:024:0340, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на якій здійснено будівництво житлового будинку, гаража та кладової, однак ці об`єкти ще не введені в експлуатацію, а тому мають правовий режим об`єкта незавершеного будівництва, частки подружжя в якому є рівними.

Окрім того, під час шлюбу подружжям придбані транспортні засоби, державна реєстрація частини з яких здійснювалася за позивачем, а інших - за відповідачем. За відповідачем зареєстровані такі транспортні засоби: «Renault Megan Scenic», 2013 року випуску (дата державної реєстрації - 2 грудня 2016 року), вартість якого на момент перереєстрації 21 грудня 2017 року на нового власника становила 238 250,00 грн.; «Nissan Murano», 2010 року випуску (дата державної реєстрації - 14 червня 2017 року), вартість якого на момент перереєстрації 16 червня 2018 року на нового власника становила 482 368,84 грн.; «BMW X3», 2012 року випуску (дата державної реєстрації - 24 березня 2018 року), вартість якого на момент перереєстрації 7 червня 2019 року на нового власника становила 500 000 грн., загальна вартість транспортних засобів на момент їх продажу відповідачем становила 1 220 618,84 грн.

За позивачем зареєстровані такі транспортні засоби: «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску (дата державної реєстрації - 5 липня 2018 року), вартістю 158 927,97 грн.; «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску (дата державної реєстрації - 10 червня 2017 року), вартістю 252 229,32 грн.; «Toyota Auris», 2011 року випуску (дата державної реєстрації - 20 вересня 2016 року), вартістю 196 266,74 грн., загальна вартість транспортних засобів на момент їх продажу становила 607 424,03 грн.

Різниця між вартістю проданих сторонами транспортних засобів становить 613 194,81 грн. (1 220 618,84 - 607 424,03), а тому із відповідача на його користь необхідно стягнути половину від цієї суми грошових коштів - 306 597,40 грн.

Із урахуванням збільшених позовних вимог, прийнятих судом, ОСОБА_1 остаточно просив:

- визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя об`єкт незавершеного будівництва (речей, предметів матеріального світу, з яких складається житловий будинок, гараж та кладова за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0796 га, кадастровий номер :13:024:0340);

- провести поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за кожним із подружжя права на Ѕ частку вказаного об`єкта незавершеного будівництва; визнання за кожним із подружжя права на Ѕ частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,0796 га, кадастровий номер :13:024:0340;

- визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя грошові кошти в сумі 613 194,81 грн., одержані від продажу спільно набутих за час шлюбу транспортних засобів та стягнути із ОСОБА_4 на його користь половину цих коштів - 306 597,40 грн.

27 серпня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Позивач за зустрічним позовом свої вимоги обґрунтовує тим, що під час шлюбу ОСОБА_1 набув такі транспортні засоби: «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску. ОСОБА_1 розпорядився вказаними автомобілями на власний розсуд, не в інтересах сім`ї та без її на те згоди, використавши дохід від продажу цих автомобілів у власних інтересах для здійснення підприємницької діяльності, а тому вона має право на одержання грошової компенсації половини вартості проданих автомобілів. У період із 17 серпня 2007 року до 27 травня 2019 року за нею були зареєстровані такі транспортні засоби: «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску. Вказаними автомобілями фактично володів та розпоряджався ОСОБА_1 на власний розсуд. Зазначені автомобілі були відчуженні ОСОБА_1 згідно з довіреностями, отриманими від неї.

Із урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, ОСОБА_4 просить суд визнати автомобілі «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та поділити їх, стягнувши із ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію половини вартості автомобілів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в сумі 914 021,44 грн. та стягнути із ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості автомобілів «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, станом на час їх реалізації.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 об`єкт незавершеного будівництва, тобто речей, предметів матеріального світу, з яких складається житловий будинок, гараж та кладова за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0796 га з кадастровим номером :13:024:0340.

Проведено поділ спільного сумісного майна подружжя:

- визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку об`єкта незавершеного будівництва, тобто речей, предметів матеріального світу, з яких складається житловий будинок, гараж та кладова за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0796 га з кадастровим номером :13:024:0340;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку об`єкта незавершеного будівництва, тобто речей, предметів матеріального світу, з яких складається житловий будинок, гараж та кладова за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0796 га з кадастровим номером :13:024:0340;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0796 га з кадастровим номером :13:024:0340, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,0796 га з кадастровим номером :13:024:0340, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалено визнати автомобілі марки «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсацію половини вартості автомобілів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в сумі 914 021,44 грн.

У решті позову ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_1 компенсації половини вартості автомобілів «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, станом на час їх реалізації, відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року в частині задоволення зустрічної позовної вимоги ОСОБА_5 про поділ транспортних засобів, як об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, шляхом стягнення із ОСОБА_1 у її користь грошової компенсації половини вартості транспортних засобів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в розмірі 914 021,44 грн., скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 відмовлено. Рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя грошових коштів, одержаних від продажу спільно нажитих за час шлюбу транспортних засобів, та стягнення із ОСОБА_5 половини цих коштів, змінено, в частині мотивів відмови у задоволенні цієї позовної вимоги. В решті рішення Буського районного суду залишено без змін. Проведено розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року у частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимоги ОСОБА_4 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки спільного майна скасовано. Справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У цьому провадженні в апеляційному порядку переглядається рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року в частині задоволених вимог за зустрічним позовом.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року у зазначеній частині оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що спірні автомобілі «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, належали на праві власності саме ОСОБА_6 і жодних доказів, які б підтверджували ті обставини, що він отримав кошти від реалізації цих автомобілів та розпорядився ними на власний розсуд, немає. Спірні автомобілі, які були зареєстровані за ним, придбавались і відчужувались не одночасно, а виручені кошти від продажу одного автомобіля вкладались у купівлю іншого, а незначна різниця від продажу автомобілів спрямовувалась на потреби сім`ї, зокрема, у будівництво спільного житла. Просить скасувати рішення в частині задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги у частині зустрічного позову; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, щ із 17 серпня 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області від 27 травня 2019 року.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець із 20 вересня 2010 року, вид його господарської діяльності - роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

З наданих Регіональним сервісним центром МВС України у Львівській області відомостей вбачається, що за ОСОБА_1 були зареєстровані транспортні засоби : «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, дата державної реєстрації - 10 травня 2008 року; «Ford Transit», 2004 року випуску, дата державної реєстрації - 30 грудня 2008 року, дата перереєстрації на нового власника - 24 жовтня 2013 року; «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, дата державної реєстрації - 2 квітня 2013 року, дата перереєстрації на нового власника - 12 грудня 2014 року; «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, дата державної реєстрації - 29 серпня 2014 року, дата перереєстрації на нового власника - 30 вересня 2015 року; «Toyota Auris», 2011 року випуску, дата державної реєстрації - 20 вересня 2016 року, дата перереєстрації на нового власника - 11 січня 2018 року, вартість на момент перереєстрації - 196 266,74 грн.; «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, дата державної реєстрації - 10 червня 2017 року, дата перереєстрації на нового власника - 9 січня 2019 року, вартість на момент перереєстрації - 252 229,32 грн.; «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, дата державної реєстрації - 5 липня 2018 року, вартість на час перереєстрації - 158 927,97 грн.

Регіональним сервісним центром МВС України у Львівській області надано відомості, що за ОСОБА_5 були зареєстровані транспортні засоби: «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, дата державної реєстрації - 2 грудня 2016 року, дата перереєстрації на нового власника - 21 грудня 2017 року, вартість на момент перереєстрації - 238 250,00 грн.; «Nissan Murano», 2010 року випуску, дата державної реєстрації - 14 червня 2017 року, дата перереєстрації на нового власника - 16 червня 2018 року, вартість на момент перереєстрації - 482 368,84 грн.; «BMW X3», 2012 року випуску, дата державної реєстрації - 24 березня 2018 року, дата перереєстрації на нового власника - 7 червня 2019 року, вартість на момент перереєстрації - 500 000 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову мотивовано тим, що вартість відчужених подружжям Солтис автомобілів становить 1 828 042,87 грн. Відтак, ОСОБА_5 належить компенсувати 914 021,44 грн. Також суд прийшов до висновку про відмову у стягненні вартості автомобілів «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, та «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, через відсутність належних доказів про вартість цих транспортних засобів при їх реалізації та відсутність такої інформації у Регіональному сервісному центрі МВС України у Львівській області.

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування цієї презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачена ч.1 ст. 63 та ч.1 ст. 65 СК України.

У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Тобто, у разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Аналогічний висновок наведено Верховним Судом у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 761/32404/14-ц) та від 25 березня 2020 року (справа № 161/79/18).

Отже, вирішуючи спір про поділ спільного майна подружжя, суд повинен встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обігу), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбанні чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила визнати спірні транспортні засоби, які придбані сторонами у період шлюбу та надалі відчужені на користь третіх осіб, спільною сумісною власністю подружжя та стягнути із ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію половини вартості таких транспортних засобів.

Встановлено, що з часу реєстрації шлюбу сторін до набрання законної сили рішенням суду про розірвання цього шлюбу сторонами набуто такі транспортні засоби: «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску.

За ОСОБА_1 були зареєстровано наступні транспортні засоби: «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску.

За ОСОБА_4 були зареєстровано наступні транспортні засоби: «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску.

Зазначені транспортні засоби були відчуженні на користь третіх осіб.

Відомості про дату відчуження (перереєстрації на нового власника) транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, вартістю 158 927, 97 грн., який був зареєстрований за ОСОБА_1 5 липня 2018 року, відсутні. Але обставину відчуження зазначеного автомобіля сторони визнають і не оспорюють.

Встановлено, що з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернувся у січні 2019 року, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин із ОСОБА_6 , яка позов визнала.

Відтак, належить зробити висновок, щоавтомобілі «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, які зареєстровані за ОСОБА_1 ; та автомобіль «BMW X3», 2012 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_5 , були відчужені у період, коли сім`я фактично припинила своє існування (не мала спільного побуту, не вела спільне господарство, сторони проживали окремо) без згоди іншого з подружжя. Тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати, що вказані автомобілі були відчужені в інтересах сім`ї. На час розгляду спору зазначені автомобілі належать на праві власності іншим особам.

У разі відчуження спільного сумісного майна одним із подружжя без згоди іншого з подружжя та не в інтересах сім`ї, у іншого з подружжя виникає право на отримання грошової компенсації вартості його частки.

З матеріалів справи вбачається, що автомобілі марки «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, відчужені під час перебування сторін в шлюбі, коли вони мали спільний побут, вели спільне господарство. Тому належить зробити висновок, що ці автомобілі були відчужені в інтересах сім`ї, що виключає визнання їх об`єктами права спільної сумісної власності подружжя (сторін у справі) та стягнення половини вартості автомобілів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску в користь позивача за зустрічним позовом.

Не підлягають до задоволення і вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю цього подружжя автомобілів «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в сумі 914 021,44 грн., оскільки вони відчужені і належать іншим особам. Також не підлягає стягненню в користь ОСОБА_4 грошова компенсація вартості частки цих автомобілі, виходячи з наступного.

Автомобілі «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, були зареєстровані за ОСОБА_1 і були ним відчужені. З матеріалів справи вбачається, що вартість автомобіля «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, становить 252 229,32 грн., автомобіля «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, - 158 927,97 грн. (разом 411 157,29 грн.).

Автомобіль «BMW X3», 2012 року випуску, був зареєстрований за ОСОБА_6 і відчужений нею, оскільки договір купівлі-продажу укладений уповноваженою ОСОБА_6 особою - ОСОБА_7 ; продаж вчинено за 482 368,81 грн. Докази, що зазначений автомобіль відчужив ОСОБА_1 відсутні. Тому відсутні підстави для стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 половини вартості цього автомобіля як компенсації її частки.

Оскільки вартість відчуженого ОСОБА_6 автомобіля «BMW X3» перевищує вартість відчужених ОСОБА_1 автомобілів «Hyundai Santa Fe» та «Volkswagen Tiguan», колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для стягнення в користь ОСОБА_6 із ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки цього спільного майна, виходячи із вартості такого майна.

Відтак, у задоволенні зустрічного позову в частині визнання автомобілів марки «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсації половини вартості автомобілів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в сумі 914 021,44 грн. належить відмовити.

На підставі встановленого, у зазначеній частині рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про стягнення із ОСОБА_1 компенсації половини вартості автомобілів «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter» 416 CDI, 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, рішення не оскаржене і не переглядається.

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 30 березня 2020 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання автомобілів «Mercedes-Benz E200», 1995 року випуску, «Ford Transit», 2004 року випуску, «Mercedes-Benz Sprinter 416 CDI», 2006 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску, «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсації половини вартості автомобілів «Toyota Auris», 2011 року випуску, «Hyundai Santa Fe», 2011 року випуску, «Volkswagen Tiguan», 2011 року випуску, «Renault Megane Scenic», 2013 року випуску, «Nissan Murano», 2010 року випуску, «BMW X3», 2012 року випуску, в сумі 914 021,44 грн., - скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в позові.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді