Ухвала

Іменем України

27 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 703/240/20

провадження № 61-8963ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у провадженні за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 703/240/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судових рішень, якими спір у справі вирішено по суті

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» (далі - КП «Смілакомунтеплоенерго»), просив поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з роботи майстра контрольно-вимірних приладів та автоматики в КП «Смілакомунтеплоенерго»; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді майстра контрольно-вимірних приладів та автоматики КП «Смілакомунтеплоенерго»; стягнуто з КП «Смілакомунтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 97 208,70 грн та 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» задоволено частково. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ КП «Смілакомунтеплоенерго» від 20 січня 2020 року № 02-к в частині визнання дати звільнення з 10 січня 2020 року. Вирішено вважати ОСОБА_1 звільненим з роботи з 20 січня 2020 року. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року залишено без змін.

Короткий зміст заяви про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, просив скасувати зазначену постанову, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року залишити в силі.

Як на нововиявлені обставини посилався на таке.

Суд апеляційної інстанції визнав незаконність його звільнення з роботи в КП «Смілакомунтеплоенерго» за пунктом 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) з 10 січня 2020 року за наказом від 20 січня 2020 року № 02-к.

Залишаючи без змін постанову Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, Верховний Суд визнав його звільнення з роботи в КП «Смілакомунтеплоенерго» наказом від 20 січня 2020 року № 02-к за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Проте законність звільнення не визначалась, тому що зазначений наказ про звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України був предметом розгляду Смілянським міськрайонним судом Черкаської області в іншій справі - № 703/577/20 за його позовом до КП «Смілакомунтеплоенерго» та директора КП «Смілакомунтеплоенерго» Работенка І. П. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте надалі ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року провадження у справі № 703/557/20 закрито у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у цій справі (№ 703/240/20), ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року зазначену ухвалу суду залишено без змін.

Таке рішення фактично свідчить про наявність нововиявлених обставин.

Черкаський апеляційний суд 03 грудня 2020 року незаконно, з перевищенням своїх повноважень, розглянув у повному обсязі його позовні вимоги, в тому числі й ті, які викладені у справі № 703/557/20, яка не перебувала на той час у провадженні Черкаського апеляційного суду.

Черкаський апеляційний суд порушив вимоги статті 8 Конституції України, позбавив його законних прав надати суду докази та заперечення у справі, свою справжню позицію у цій справі приховав від позивача та виклав її у вигляді постанови суду від 13 квітня 2022 року у справі № 703/557/20, про що не було встановлено судом та не було і не могло бути відомо заявнику на час розгляду цієї справи Черкаським апеляційним судом 03 грудня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції не дослідив всі документи, які містяться в матеріалах справи, та не встановив всі обставини справи.

Апеляційну скаргу КП «Смілакомунтеплоенерго» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року було підписано представником відповідача, повноваження якого не підтверджені належним чином, а суд апеляційної інстанції не дав вказаному факту відповідної оцінки.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві, не є нововиявленими обставинами, а лише зводяться до незгоди заявника із постановою Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 грудня у цій справі.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 липня 2022 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд.

Зокрема, посилається на необґрунтовану відмову суду апеляційної інстанції в ознайомленні з матеріалами справи, неврахування судом наявності нововиявлених обставин, на що вказує зміст ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 січня 2022 року, залишеної без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, якою провадження у справі № 703/557/20 закрито у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду у цій справі (№ 703/240/20), ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Заявник стверджує, що йому не надано можливості довести в суді апеляційної інстанції, що апеляційну скаргу на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 вересня 2020 року було підписано представником підприємства без належним чином підтверджених повноважень.

Заявник також просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, вирішуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження

Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції отримав лише 09 серпня 2022 року, на підтвердження чого надав докази.

Зазначені заявником доводи щодо поновлення строку на касаційне оскарження заслуговують на увагу, а тому є підстави для поновлення цього строку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу, та застосовані норми права

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Право на касаційне оскарження судових рішень передбачене статтею 389 ЦПК України.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_1 є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження зазначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції при вирішенні спору по суті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 11, 13-16 січня 2020 року є прогулом, оскільки він був відсутнім на роботі у вказаний період без поважних причин, що зафіксовано актами відповідача та підтверджується належними доказами, а тому КП «Смілакомунтеплоенерго» мав правові підстави для його звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. При звільненні позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» дотримано положення статей 147, 148, 149 КЗпП України, з урахуванням чого відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Перевіряючи законність оскаржуваного наказу від 20 січня 2020 року, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи з 10 січня 2020 року, та змінюючи дату звільнення на 20 січня 2020 року, суд апеляційної інстанції врахував, що відповідно до статті 47 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця видати працівнику трудову книжку у день звільнення, та статті 116 КЗпП України, яка встановлює обов`язок роботодавця провести розрахунок із працівником у день звільнення, останнім робочим днем є день звільнення.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку зазначене рішення суду апеляційної інстанції, відхилив доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права

в частині вирішення вимог позивача про поновлення на роботі.

Також зазначив, що доводи ОСОБА_1 , наведені на обґрунтування касаційної скарги про наявність двох наказів про його звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та спростував відповідними висновками.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Черкаського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник не є нововиявленими у розумінні положень пункту першого частини другої статті 423 ЦПК України.

З таким висновком судів попередніх інстанцій погоджується й Верховний Суд.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Водночас доводи заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди зі встановленими під час розгляду справи по суті обставинами та переоцінки тих доказів, які оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Встановлено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 703/557/20 за позовом ОСОБА_1 до КП «Смілакомунтеплоенерго» та директора КП «Смілакомунтеплоенерго» Работенка І. П. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін ухвалу Смілянського міськрайонного суду від 17 січня 2022 року про закриття провадження у справі з підстав пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з набранням законної сили рішення суду, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Указане не свідчить про наявність нововиявлених обставин, оскільки зазначеними судовими рішеннями лише констатована тотожність позову у справі № 703/557/20 та у цій справі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення «Pravednaya v. Russia» (Праведна проти Росії) від 18 листопада 2004 року).

З огляду на наведені вище правові норми та фактичні обставини справи суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судами норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням, законність та обґрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Висновки

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Черкаського апеляційного суду від 26 липня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 26 липня 2022 року у провадженні за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 703/240/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

Г. І. Усик