Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/491/22
Провадження № 2/499/206/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 жовтня 2022 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М за участю секретаря судового засідання Скаковець Т.С. розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін по справі в смт.Іванівка Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Ільків Микола Миколайович до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування , -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги представник позивачів обґрунтував на ступними обставинами.

14 жовтня 2021 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Мазда», р.н. НОМЕР_1 (до перереєстрації т/з - р.н. НОМЕР_2 ), по вул. 28 червня у м.Арциз Одеської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Мазда», р.н. НОМЕР_3 (до перереєстрації т/з - р.н. НОМЕР_2 ), на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АР/631174 у ПрАТ «Європейський страховий альянс».

15 жовтня 2021 року по даному факту Головним управлінням Національної поліції в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за №0001266 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22 лютого 2022 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , а також дружини загиблого - ОСОБА_2 , яка діє також як законний представник неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , іздолученням необхідних для прийняття рішення документів.

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 260 000,00 грн., з яких: 72 000,00 гри. - моральна шкода, 216 000,00 грн. - відшкодування на утримання дітей у зв`язку із втратою годувальника (загальна сума зменшена з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування).

Листом від 23 червня 2022 року ПрАТ «Європейський страховий альянс», керуючись ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Сума виплати становить 50% від заявленої суми моральної шкоди (72 000 грн.) та відшкодування на утримання (216 000,00 грн.) згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування.

Тобто, у виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання страховою компанією відмовлено.

В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини пішохода ОСОБА_6 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 30 листопада 2021 року в даній дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки для руху водій автомобіля марки «Мазда», р.н. НОМЕР_3 , не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня.

Позивачі вважають відмову ПрАТ «Європейський страховий альянс» у виплаті 50% страхового відшкодування неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону з огляду на наступне.

Позивачі посилаються, що згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. З урахуванням зазначеної норми закону, пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини останнього у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу у розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Тобто, вказане положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу чи велосипедисту у разі наїзду на нього двох автомобілів).

Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля.

Крім того представник позивача посилається, що згідно ст. 36.5 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На підставі наведеного, позивачі вважають, що є законні підстави стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 23.06.2022 року по 11.07.2022 року та згідно ч.2 ст.625 ЦК України на нарахування трьох проценти річних від простроченої суми боргу та інфляційні виплати, а також витрати на правову допомогу.

В ході судового розгляду справи представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог в частині пені, 3-відсотків річних та інфляційних втрат.

Позивачі просять суд Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 887 (вісімсот вісімдесят сім) гривень 67 копійок, три відсотки річних у розмірі 53 (п`ятдесят три) гривні 26 копійок, інфляційні втрати у розмірі 50 (п`ятдесят) гривень 40 копійок, а всього разом - 991 (дев`ятсот дев`яносто одна) гривня 33 копійки; на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування (моральна шкода) у розмірі 28 800 (двадцять вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування (на утримання дітей у зв`язку із втратою годувальника) у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 копійок, а всього разом - 108 800 (сто вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13 413 (тринадцять тисяч чотириста тринадцять) гривень 70 копійок, три відсотки річних у розмірі 804 (вісімсот чотири) гривні 82 копійки, інфляційні втрати у розмірі 761 (сімсот шістдесят одна) гривня 60 копійок, а всього разом - 14 980 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 12 копійок; на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок; на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідач по справі у встановлений судом строк надав до суду відзив на позовну заяву, та зазначив, що позовні вимоги він не визнає заперечує проти їх задоволення, виходячи з наступного.

13.10.2020 року ПрАТ "Європейський страховий альянс" уклало договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР №0631174 (далі - Поліс) зі ОСОБА_5 (далі - Страхувальник).

Забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу є автомобіль «Мазда», р.н. НОМЕР_1 (до перереєстрації т/з - р.н. НОМЕР_2 ) (далі - Забезпечений ТЗ), ліміт відповідальності за шкоду, спричинену життю, здоров`ю, становить 260 000 грн.

14.10.2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю даного автомобіля, під керуванням Страхувальника, який скоїв зіткнення із пішоходом ОСОБА_6 , внаслідок чого останній загинув на місці ДТП.

28.03.2022 року ПрАТ"Європейський страховий альянс" отримав Заяву про виплату страхового відшкодування від 22.02.2022 року , а також пакет документів від уповноваженого представника родичів загиблого пішохода.

23.06.2022 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 144 000,00 грн. на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки участь 14.10.2021 р. у дорожньо-транспортній пригоді двох осіб (водія та пішохода, з вини якого і сталось зіткнення), 23.06.2022 р. Товариством прийнято рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 144 000,00 грн., про що Листом за вих. № 666/13 було повідомлено представника Позивачів за його зверненням.

Також відповідачем у справі звернено увагу суду щодо наявності ознак непереборної сили та грубої необережності пішохода в настанні ДТП, що перебуваючи в алкогольному стані, перетинав проїжджу частину автодороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до рухаючогося автомобіля", є підставою зменшення розміру відшкодування шкоди.

Строк для прийняття рішення відповідачем не порушено, виплата здійснена в межах передбаченого 90-денного строку, і відповідальність відповідача за його порушення ще не настала.Тому, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи вищезазначене представник відповідача просив суд відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 у позовних вимогах до ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих документів встановлено наступне.

14 жовтня 2021 року мала місце дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Мазда», р.н. НОМЕР_1 (до перереєстрації т/з - р.н. НОМЕР_2 ), по вул. 28 червня у м.Арциз Одеської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «Мазда», р.н. НОМЕР_3 (до перереєстрації т/з - р.н. НОМЕР_2 ), на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АР/631174 у ПрАТ «Європейський страховий альянс».

15 жовтня 2021 року по даному факту Головним управлінням Національної поліції в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за №0001266 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до постанови від 30.11.2021 р., кримінальне провадження що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001266 від 15.10.2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Даною постановою встановлено що "водій автомобіля "МАЗДА 323" р/н НОМЕР_4 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода."; "чинником настання аварійної обстановки є власні необережні дії пішохода ОСОБА_6 , що виразились в порушенні ним вимог п.п. 1.5, 4.4, 4.7., 4.14 а) правил дорожнього руху України, які перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим ДТП, оскільки, знаходячись в темний час доби у стані алкогольного сп`яніння, він перетинав проїжджу частину автодороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до рухаючогося автомобіля".

«Згідно висновку експерта №21-6357 від 11.11.2021 р. встановлено: Водій автомобіля «Мазда 323», р/н НОМЕР_1 в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода».

Згідно постанови «встановлено, що в діях водія ОСОБА_5 не встановлено порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку із настанням події дорожньо- транспортної пригоди та тяжкими наслідками.

22 лютого 2022 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» позивачами надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах матері загиблого - ОСОБА_1 , а також дружини загиблого - ОСОБА_2 , яка діє також як законний представник неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 та малолітньої доньки - ОСОБА_4 , із долученням необхідних для прийняття рішення документів.

Листом від 23 червня 2022 року ПрАТ «Європейський страховий альянс», керуючись ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Сума виплати становить 50% від заявленої суми моральної шкоди (72 000 грн.) та відшкодування на утримання (216 000,00 грн.) згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування.

Тобто, у виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання страховою компанією відмовлено.

З даною відмовою позивачі не погоджуються та вважаю її незаконною.

Доводами представника позивача щодо неправомірності відмови у виплаті 50% відшкодування є та обставина, що застосування п..36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є правильним, оскільки Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. З урахуванням зазначеної норми закону, пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому наявність чи відсутність вини останнього у настанні дорожньо-транспортної пригоди не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому відповідач зазначає, що при ухваленні рішення про виплату саме 50% суми страхового відшкодування керувався саме цією нормою , оскільки враховуючи участь 14.10.2021 р. у дорожньо-транспортній пригоді 2 осіб (водія та пішохода, з вини якого і сталось зіткнення), сума страхового відшкодування складає 144 000,00 грн. (288 000,00 грн. (шкода,пов`язана зі смертю загиблого) / 2 (кількість осіб (відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону).

Даючи оцінку доводам сторін щодо обґрунтування їх позиції суд вважає зазначити, наступне.

П. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб. розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказане положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу чи велосипедисту у разі наїзду на нього двох автомобілів).

Проте крім посилання на п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач посилається на таку підставі, як зменшення розміру страхового відшкодування з тих підстав, як наявність непереборної сили та грубої необережності потерпілого.

Даючи правову оцінку даному обґрунтуванню суд констатує наступне.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Пункт 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України розкриває ознаки непереборної сили та визначає, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. З наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, повинна довести: 1) наявність обставини непереборної сили; 2) її надзвичайний характер; 3) її невідворотність, тобто неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цією обставиною і настанням ДТП.

Постановою про закриття кримінального провадження встановлено, що «Згідно висновку експерта №21-6357 від 11.11.2021 р. встановлено: Водій автомобіля «Магсіа 323», р/н НОМЕР_1 , в умовах події шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР не мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода».

Відтак, за умов, при яких сталася ДТП, у водія автомобіля «Магсіа 323», р/н НОМЕР_1 , була відсутня технічна можливість уникнути ДТП, що є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення пішохода з автомобілем не залежало від водія автомобіля «Мазда 323», при усій обачливості його дій та/або поведінки.

Тобто, наявність непереборної сили в даній події полягає у неможливості передбачення такої події водієм ОСОБА_5 , а в разі її передбачення, неможливості її уникнення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року., "якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено".

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 с. 1193 ЦК) у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Даною Постановою також визначено, що положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами руху тощо), а не проста необачність.

Крім цього, абзацом 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" передбачено, що при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 роз`яснено, що у випадках, коли передбачені КК або КУпАП суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом, або іншим учасником дорожнього руху.

З наведеного вище слідує наявність ознак непереборної сили при вчиненні ДТП 14.10.2021 р. та ознак грубої необережності пішохода, що перебуваючи в алкогольному стані, перетинав проїжджу частину автодороги в невстановленому місці у безпосередній близькості до рухаючогося автомобіля", що є підставою зменшення розміру відшкодування шкоди.

Отже виходячи з вищенаведеного суд вважає, що зменшення суми страхового відшкодування відповідачем у справі є обґрунтованим, та його неправомірність не вбачається, оскільки факт вчинення даного ДТП був в результаті непереборної сили. Крім того суд вважає, що доведеною також є та обставина, що в діях потерпілого мала місце груба необережність, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння та порушив правила дорожнього руху.

Щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суд вважає, що дані вимоги задоволенню також не підлягають, оскільки строк для прийняття рішення Відповідачем не порушено, виплата здійснена в межах передбаченого 90-денного строку, і відповідальність відповідача за його порушення ще не настала.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Ч.1 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то з відповідача стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає.

Керуючись ст. ст.12,13,89,133,137,141,223,263-265 ЦПК України, ст.62 КУ Укрїни;ст.ст.1166,1168,1191 ЦК України; Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14; Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року.

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , малолітньої ОСОБА_4 , в інтересах яких діє представник адвокат Ільків Микола Миколайович до приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я (найменування) cторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Позивач - ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ АЛЬЯНС» 03038, м. Київ, вул. Ямська, 28 (літ. А) .

СуддяР. М. Тимчук