Справа № 357/8777/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Заявники, в порядку окремого провадження, звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаною заявою, в якій просять розірвати шлюб між ними, що був зареєстрований 30.09.2011 року, а також визначити місце проживання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Заява підлягає направленню за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається з матеріалів справи, заявниця ОСОБА_1 зазначає адресу свого проживання: АДРЕСА_1 , адресу проживання особи з якою вона просить розірвати шлюб: АДРЕСА_2 , жодна з яких не відносяться до територіальної юрисдикції суду, до якого подано вказану заяву. Крім того, в заяві зазначає, що від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за домовленістю сторін проживає разом із заявником ОСОБА_2 .

Таким чином, встановлено, що вищезазначена справа Білоцерківського міськрайонному суду Київської області не підсудна.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що місце реєстрації (проживання/перебування) заявників не відноситься до території Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, враховуючи також перебування на утриманні заявника ОСОБА_2 малолітньої дитини, суд приходить до висновку про передачу справи за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 31-32,187,260-261,293,294,353-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Передати цивільну справу № 357/8777/22; 2-о/357/210/22 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (адреса: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, буд. 8).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель