Ухвала

10 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 553/2152/19

провадження № 61-19755св21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати за нею право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 01 лютого 2021 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Остапенка О. П. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 10 820,00 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та апеляційну скаргу його представника - адвоката Шерстюк А. О. залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2021 року та додаткове рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 01 лютого 2021 року залишено без змін.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенка О. П. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено і ухвалено додаткову постанову.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 900,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 04 серпня 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 22 березня 2021 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника - адвоката Шерстюк А. О. задоволено.

Рішення Ленінського районного суду міста Полтави від 16 січня 2021 року та додаткове рішення цього суду від 01 лютого 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

02 грудня 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 553/2152/19 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, витребувано із Ленінського районного суду міста Полтави вищевказану цивільну справу, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

28 січня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

01 жовтня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Заявник висловлює сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., оскільки, на його думку, суд безпідставно затягує розгляд справи на дев`ять місяців.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у вказаній справі визнано необґрунтованою, а відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2022 року вказану заяву передано для вирішення судді Верховного Суду Грушицькому А. І.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, № 33949/02, § 49 - 52).

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заяви про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із строками розгляду касаційної скарги, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу суддів.

Вирішуючи питання про відвід, суд не здійснює оцінку ухвалених суддею процесуальних рішень, зокрема щодо черговості призначення до розгляду справ, які знаходяться у провадженні судді-доповідача.

За наслідками вивчення матеріалів касаційного провадження необхідно зробити висновок, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки доводи заяви не містять посилання на обставини, які б свідчили про необ`єктивність чи упередженість суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Враховуючи, що доводи заявника не є підставою для відводу, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Коломієць Г. В., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький