Справа № 196/734/22
№ провадження 2-з/196/14/2022
УХВАЛА

17.10.2022 смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Костюкова Д.Г., розглянувши у приміщенні суду в смт.Царичанка в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль ФОРД ФЬЮЖИН державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та зобов`язати ОСОБА_2 повернути вказаний автомобіль в гараж, який знаходиться за адресою її проживання біля будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що вона з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому 05 вересня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) шлюбі (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.09.2020).

За час спільного життя за спільні кошти 21.05.2021 року вони з чоловіком ОСОБА_2 придбали автомобіль ФОРД ФЬЮЖИН державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, та який за спільною згодою був зареєстрований за чоловіком. Автомобіль придбали за 8000 доларів США, а потім понесли витрати на ремонт автомобіля в сумі 5000 доларів США.

Після одруження вони з чоловік проживали в домоволодінні її матері і вказаний їх спільний автомобіль знаходився в гаражі. Однак, ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями, поводити себе не адекватно, керував неодноразово автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. На неодноразові її прохання припинити таку поведінку він не реагував, та 07.10.2022 року після чергової сварки він пішов з сім`ї, забравши автомобіль.

Вказаний автомобіль вважає спільним сумісним майном і вона має намір звернутися до сдуду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, проте на даний час існує значна загроза, що ОСОБА_2 може відчужити автомобіль або його пошкодити, що в подальшому унеможливить виконання рішення суду, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, в тому числі попередити потенційні труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

В даному випадку, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому 05 вересня 2020 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) шлюбі (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 05.09.2020).

За час спільного життя 21.05.2021 року заявник ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 придбали автомобіль ФОРД ФЬЮЖИН, державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу спільного сумісного майна подружжя, яке по факту знаходиться у володінні та користуванні відповідача, побоювання позивачки про можливе відчуження відповідачем спірного майна не позбавлено сенсу, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду та є підстави для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки ФОРД ФЬЮЖИН, державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, зареєстрований 21.05.2021 року на ім`я ОСОБА_2 .

Отже, оцінивши обґрунтованість доводів позивача та встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, з огляду на положення статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає подану позивачем заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що така тимчасова дія в жодній мірі не обмежить майнові права відповідача на користування майном, яке на даний час перебуває у спільній сумісній власності сторін.

В частині заяви про зобов`язання ОСОБА_2 повернути автомобіль в гараж, який розташований за адресою місця проживання заявника слід відмовити за безпідставністю.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст.154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно п.п. 1-3 ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу, повернення позовної заяви; відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви - задовольнити частково.

Накласти арешт на легковий автомобіль марки ФОРД ФЬЮЖИН, державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зареєстрований 21.05.2021 року на ім`я ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Копію ухвали направити до Царичанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд роз`яснює, шо у відповідності до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.Г. Костюков