КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №361/3982/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1572/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Сердинський В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.
28 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Борисової О.В., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, -

В С ТА Н О В И В:

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії посилаючись в обґрунтування позовних вимоги на те, що відповідно до свідоцтва про право власності та витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з прибудовами та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що за власні кошти ОСОБА_2 було виконано роботи з встановлення капітального паркану (на стрічковому бетонному фундаменті з використанням шиферних плит) з боку межі з домоволодінням АДРЕСА_1 .

Вважає, що паркан встановлено не по межі, а перед межею земельних ділянок, тобто на земельній ділянці відповідача. Згодом позивачем було виявлено, що власником домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3 виконано роботи щодо організації відведення атмосферних опадів із території земельної ділянки таким чином, що всі поверхневі води із земельної ділянки стікають до траншеї, яка викопана в притул до фундаменту паркану ОСОБА_2 .

При цьому, траншея для збору поверхневих вод викопана на глибину більше глибини закладання фундаменту, не має ніякого укріплення та гідроізоляції стін, відведення дощових вод по земельній ділянці організовано таким чином, щоб вся вода виключно потрапляла у траншею та не могла природнім способом відводитися із земельної ділянки, що свідчить про умисний та цілеспрямований характер таких дій відповідача.

В зв`язку із чим вся дощова та тала вода із території домоволодіння АДРЕСА_2 ціленаправлено відводиться під паркан домоволодіння АДРЕСА_1 , що призводить до руйнування, втрати міцності і загрожує падінням паркану.

Відповідно до висновку експерта ПП «Діагностика 2010» про технічний стан огорожі, яка зазнала пошкоджень внаслідок постійних підтоплень через траншею шириною 200 мм, глибиною 50-60 мм, яка влаштована зі сторони сусідньої земельної ділянки, в цілому не придатна до експлуатації та потребує капітального ремонту.

Відповідно до вищевказаного висновку, причиною непридатного технічного стану огорожі є втручання та порушення нормальної експлуатації огорожі через порушення норм ДБН після влаштування відповідачем траншеї в результаті чого фундамент огорожі є практично не захищеним від атмосферних опадів та перепадів температури.

Вважає, такі дії власника домоволодіння носять умисний характер, є протиправними та такими, що свідомо направленні на завдання шкоди та створення перешкод у нормальному використанні сусіднього домоволодіння. Відповідач має технічну можливість у випадку необхідності розмістити траншею для відведення атмосферних опадів в іншому місці належної йому на праві власності земельної ділянки з метою усунення порушення моїх законних прав.

Зазначає, що з метою досудового вирішення спору ОСОБА_2 направляла на адресу ОСОБА_4 претензію, яка була залишена без відповіді, траншея не ліквідована, з посиленням атмосферних опадів та істотним зниженням температури руйнування паркану (огорожі) продовжується, що загрожує виникненню аварійної ситуації.

У зв`язку із викладеним просила суд зобов`язати ОСОБА_3 відновити, виконати за власний рахунок роботи з засипки ґрунтом та ущільнення (ліквідації) траншеї для відведення атмосферних опадів шириною 200 мм, глибиною 50-60 мм, яка розташована на межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по всій довжині паркану з сусідньою ділянкою АДРЕСА_1 . Стягнути із відповідача на її користь витрати на оплату судового збору у розмірі 708,40 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 9708,40 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до висновку експерта ПП "Діагностика 2010"причиною непридатного технічного стану огорожі є втручання та порушення нормальної експлуатації огорожі через порушення норм ДБН після влаштування відповідачем траншеї в результаті чого фундамент огорожі є практично не захищеним від атмосферних опадів та перепадів температури.

Вважає, що у вказаному висновку чітко зазначено про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та порушенням прав позивача, факти та обставини встановлені під час експертного дослідження згідно даного висновку є належними та допустимими доказами порушення прав позивача.

11 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Дяченко І.В., який просив суд залишити без змін рішення, а апеляційну скаргу залишити без задоволення посилаючись на те, що експертний висновок не містить, а позивачем не надано, доказів на підтвердження повідомлення відповідача щодо дати і часу проведення дослідження огорожі зі сторони АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим неможливо встановити як правомірності перебування експерта на земельній ділянці відповідача, так і здійснення ним дослідження огорожі зі сторони земельної ділянки ОСОБА_3 .

Зазначає, що завданням дослідження було встановлення технічного стану огорожі позивача, в той час як позовною вимогою є зобов`язання відповідача вчинити дії щодо ліквідації траншеї, тобто, мета дослідження не відповідає предмету спору, а тому Експертний висновок не є належним доказом в підтвердження обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з прибудовами та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідно до свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.02.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5,7).

За власні кошти ОСОБА_2 було виконано роботи з встановлення капітального паркану (на стрічковому бетонному фундаменті з використанням шиферних плит) з боку межі з домоволодінням АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було замовлено експертне дослідження у ПП «Діагностика 2010».

У висновку експерта ПП «Діагностика 2010» про технічний стан огорожі, яка зазнала пошкоджень внаслідок постійних підтоплень через траншею шириною 200 мм, глибиною 500-600 мм, зі сторони сусідньої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 та труб водовідведення з сусідньої ділянки, які направлені в бік огорожі літ «N», розташованої на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 зазначено, що: технічний стан будівельних конструкцій огорожі літ «N» - в цілому непридатний до нормальної експлуатації.

Відповідно до вищевказаного висновку, причиною непридатного технічного стану огорожі є втручання у конструкції, порушення нормальної експлуатації огорожі літ «N», внаслідок постійних підтоплень через самовільно влаштовану траншею шириною 200 мм, глибиною від 500 до 600 мм, зі сторони сусідньої ділянки, яка належить ОСОБА_3 та труб водовідведення з сусідньої ділянки, які направлені в бік огорожі літ «N», на протязі 5 років (а.с.31-50).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з тексту позовної заяви, підставою для звернення позивача до суду стали умисні та протиправні дії відповідача внаслідок порушення ним ДБН при влаштуванні траншеї шириною 200 мм, глибиною від 500 до 600 мм зі сторони ділянки відповідача, що призвело до того, що фундамент огорожі, яка належить позивачу є практично незахищеним від атмосферних опадів та перепадів температури, що призводить до її руйнування.

Оскільки позовною вимогою є зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо ліквідації траншеї, а експертний висновок наданий позивачем стосується встановлення технічного стану огорожі та не стосується предмету спору, суд першої інстанції вважав такий висновок неналежним доказом, та дійшов висновку про не доведеність позивачем порушення її цивільного права з вини відповідача, а доводи позивача щодо порушення відповідачем ДБН ґрунтуються виключно на припущеннях без належного документального підтвердження.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі, коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці.

Як вбачається з матеріалів справи, при дослідженні експертом ПП «Діагностика 2010» паркану та земельних ділянок сторін, експерт не попереджався про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, дослідження проводилось без повідомлення та присутності ОСОБА_3 .

Разом з тим, в процесі розгляду справи за клопотанням апелянта була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 9905 від 25 січня 2022 року, загальний технічний стан споруди паркану, що знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2 на межі з домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 , з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , відповідно визначається як непридатни до нормальної експлуатації.

Головними чинниками, що викликали вищенаведений стан конструкції споруди паркан, що знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_2 , на межі з домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , є: підземно-наземної частини (фундаменту) споруди - недостатня глибина закладення фундаменту, недостатній переріз фундаменту та деформації ґрунтів основи внаслідок потрапляння вологи під фундамент та циклічне промерзання ґрунтів основи; нахил (крен) надземної частини в бік ділянки № 78 міг бути спричинений як деформацією самого фундаменту так і впливом тимчасових (вітрових) навантажень.

В суді апеляційної інстанції був допитаний експерт ОСОБА_5 , яка підтвердила вищезазначений висновок та додатково пояснила, що при проведенні дослідження траншеї під спорудою паркана з боку домоволодіння АДРЕСА_2 нею не встановлено, від будинку вздовж паркану проведено ливневі стоки для відводу опадів, які виведені за межі земельної ділянки, які, на її думку, не впливають на технічний стан паркану.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів про облаштування відповідачем траншеї вздовж паркану з боку домоволодіння АДРЕСА_2 , що призводить до руйнування паркану.

Отже, ОСОБА_2 не доведено факту порушення її прав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

З огляду на зазначене та те, що позивачем не надано жодного доказу порушення відповідачем його прав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 04 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді