Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/530/22
Номер провадження2/711/1104/22
РІШЕННЯ
02 вересня 2022 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:
головуючого судді: Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Новік Владислава Ігоровича до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ,-
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Новік В.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування.
Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2021 року. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 разом з тим, п.16договору купівлі-продажу передбачено, що продавець ОСОБА_2 стверджує, що у вказаній квартирі зареєстрована одна повнолітня особа, яку продавець зобов`язуєься зняти з реєстраційного обліку, до двадцятого листопада 2021 року. Разом з тим, на сьогоднішній день відповідач, яка зареєстрована у вищевказаній квартирі не знята з реєстрації і не знімається з реєстрації добровільно. Місце проживання та знаходження відповідача не відомо. Вирішити це питання в позасудовому порядку не можливо. Відповідач не є членом його родини, а була колишнім власником будинку.
Тому на підставі викладеного просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 17 лютого 2022 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку.
Представник позивача адвокат Новік В.І. не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву, про розгляд справи без участі позивача та представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, хоча судом повідомлялась у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Між тим, 10.08.2022 року, судом отримано її письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог про визнання її такою, що втратила право користування житлом. Відзив на позовну заяву не подано.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне їй право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 18.08.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №773 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №271048644 від 18.08.2021 року. (а.с.6,7,8)
Згідно Довідки управління з питань державної реєстрації від 14.01.2022, за адресою АДРЕСА_2 , станом на 14.01.2022 року зареєстрована ОСОБА_2 , з 26.08.1977 року. (а.с.11)
Згідно адресної довідки від 15.02.2022 року - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована квартирі АДРЕСА_1 з 26.08.1977 року. (а.с.20)
Згідно акту опитування сусідів від 16.09.2021 року №241 м.Черкаси підтверджено, що ОСОБА_2 з 2011 року з 2011 року не проживає за адресою АДРЕСА_2 та власних речей у квартирі не має.
У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові №6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядженням своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
П.34 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що усунення перешкод у здійсненні права власності та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116,156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК УРСР, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Позивач по справі ОСОБА_1 дійсно є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до наданих ним правовстановлюючих документів, використовує дану квартиру для проживання, несе при цьому витрати на її утримання.
Оскільки позивач є власником вказаної квартири, то відповідно має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Як власник квартири ОСОБА_1 реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном не може через реєстрацію в його квартирі сторонньої особи ОСОБА_2 ..
Відповідач, як бувший власник вищевказаної квартири, була зареєстрована в квартирі на момент, коли ОСОБА_1 її придбав.
Разом з тим, відповідно до п.16 договору купівлі-продажу від 18.08.2021 року сторони домовилися, що продавець погасить заборгованість з квартплати та комунальних послуг, вилучить ключи від квартири в осіб, які їх мали та звільнить квартиру до десятого вересні дві тисячі двадцять першого року. Продавець стверджує, що у вищевказаній квартирі зареєстрована одна повнолітня особа, яку продавець зобов`язується зняти з реєстраційного обліку до двадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
Зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 р. справа №6-57цс11.
Отже позивачем обраний належний спосіб захисту, який передбачений ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, сторони по справі не перебувають в договірних відносинах, договору найму жилого приміщення між ними не укладалося, витрат на утримання будинку не несе, а тому втратила право користування вказаним житлом.
При таких обставинах, суд приходить до висновку, що позові вимоги позивача підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 857.20 гривень, що підтверджується квитанцією №0.0.242747287.1 від 20.01.2022 року.
Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні в повному обсязі, то із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 857.20 грн.
На підставі ст.391 Цивільного кодексу України, ст.9,71,72,150 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Новік Владислава Ігоровича до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , з 18 серпня 2021року.
Рішення суду після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставленням відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик