Справа № 366/294/22
Провадження № 2/366/298/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2022 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Фещенко В.М.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в смт.Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, у якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно її батька ОСОБА_3 , а саме - на домоволодіння в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку (літ. «А») площею 73,2 кв.м. з прибудовою (літ. «а»), площею 30,7 кв.м., та ганком площею 4,9 кв.м., літньої кухні (літ «б»), площею 46,4 кв.м., прибудови (літ. «В»), площею 79 кв.м., вбиральні (літ. «Г»), прибудови (літ. «Д»), площею 15,6 кв.м., сараю (літ «Е»), площею 5,6 кв.м., огорожі №3, колодязя №I.

В обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , після якого залишилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Матір позивача - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину після смерті батька прийняла, шляхом спільного проживання на час його смерті, але право на спадкове майно не оформила у встановленому законом порядку. Спадщину після смерті батька прийняли позивач та її сестра ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , звернувшись до Іванківської районної державної нотаріальної контори відповідних заяв. Інших спадкоємців першої черги не має. За їх заявами нотаріусом було заведено спадкову справу №65/2019, у якому вони уклали договір про поділ спадкового майна, за яким позивач спадкує після смерті батька домоволодіння в АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, розміром 0,0764 га, яка призначена для будівництва та обслуговування будинку, а відповідач спадкує земельні ділянки площею 3,3145 га та 0,8552 га, розташовані на території Іванківської селищної ради і призначені для ведення особистого селянського господарства. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належав померлому батьку, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 6 липня 2022р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

2 серпня 2022 року позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення з відміткою «вручено особисто». Згідно частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2018 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 2019 року.

Згідно довідки Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 705 від 14 лютого 2022 року, виданої ОСОБА_1 , 1970 року народження, убачається, що її батько ОСОБА_3 , 1946 р.н., на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником будинку, та її мати ОСОБА_4 , 1949 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті були прописані в АДРЕСА_1 з 14 лютого 1989 року. На день смерті батька та матері за даною адресою буди зареєстровані: її дочка - ОСОБА_5 , 1974 р.н, онука - ОСОБА_8 , 2004 р.н., син - ОСОБА_9 , 1984 р.н., онука - ОСОБА_10 , 2012 р.н. Підстава: будинкова книга реєстрації громадян по Іванківській селищній раді № 72 від 1988 року, свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 9 серпня 1990 року, свідоцтво про одруження НОМЕР_4 від 5 вересня 1998 року, свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 29 серпня 2018 року, свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 26 жовтня 2019 року.

Судом встановлено, по батьком позивача є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 23 березня 2021р. № 209-02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів , що посвідчують право власності на житловий будинок.

За даними нотаріальної контори після ОСОБА_3 , 1946 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняли: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , заявами, які зареєстровані 7 лютого 2019 року. ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилась заявою, зареєстрованою 8 лютого 2019 року. Інших спадкоємців не має (спадкова справа № 65/2019).

З наданої суду копії договору від 23 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за спільною згодою розділили спадкове майно, а саме: у приватну власність ОСОБА_1 переходить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , на підставі договору про передач у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку, який не зареєстрований в БТІ, земельна ділянка розміром 0,0764 га (кадастровий номер :01:036:0226), цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності виданого реєстраційною службою Іванківського міжрайонного управління юстиції 29 квітня 2013 року, індексний номер 3086575 та зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 липня 2016 року, індексний номер витягу №63494301, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №0, номер запису про право власності № 839182; у приватну власність ОСОБА_2 переходить: земельна ділянка розміром 3,3145 га (кадастровий номер :02:01:0169), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванківської селищної ради Київської області та належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту серії КВ №088286 виданого Іванківською районною державною адміністрацією 26 лютого 2004 року за № 1381, земельна ділянка розміром 0,8552 га (кадастровий номер :04:001:0198), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іванківської селищної ради Київської області та належала ОСОБА_3 , на підставі державного акту серії КВ №088286 виданого Іванківською районною державною адміністрацією 26 лютого 2004 року за № 1381.

Згідно із статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинку є записи погосподарської книги №72 від 1988 року, рахувався житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Спадщину після ОСОБА_3 прийняла шляхом спільного проживання його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 73,2 кв.м., в плані під літерою «А» з прибудовою (літ. «а»), площею 30,7 кв.м., та ганком площею 4,9 кв.м., літньої кухні (літ «б»), площею 46,4 кв.м., прибудови (літ. «В»), площею 79 кв.м., вбиральні (літ. «Г»), прибудови (літ. «Д»), площею 15,6 кв.м., сараю (літ «Е»), площею 5,6 кв.м., огорожі №3, колодязя №I.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак після його смерті спадщину прийняла його дружна ОСОБА_4 , шляхом спільного проживання, однак не оформила своїх прав у встановленому законом порядку після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли доньки - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які уклали договір про поділ спадкового майна.

Таким чином, позивач прийняла спадщину після батька і набула право власності на належний батьку вказаний нею будинок в порядку спадкування за законом, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право приватної власності на спадкове майно, після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок розміром: загальною площею 73,2 кв.м., в плані під літерою «А» з прибудовою (літ. «а»), площею 30,7 кв.м., та ганком площею 4,9 кв.м., літньої кухні (літ «б»), площею 46,4 кв.м., прибудови (літ. «В»), площею 79 кв.м., вбиральні (літ. «Г»), прибудови (літ. «Д»), площею 15,6 кв.м., сараю (літ «Е»), площею 5,6 кв.м., огорожі №3, колодязя №I.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Іванківського районного суду Київської області може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.П. Гончарук