ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/892/22Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/819/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін справу №601/892/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", інтереси якого представляє Ніколаєв Вадим Володимирович на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого, постановленого суддею Мочальською В.М., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про страхове відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника.

В обґрунтування позову зазначила, що 12.02.2020 в с.Млинівці Кременецького району Тернопільської області відбулося ДТП, у якій "MERCEDES-BENZ 250 D" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого пішохід загинув. Оскільки позивачка є матір`ю потерпілого, у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді, у втраті годувальника (для батьків). Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент настання ДТП станом на 12.02.2020. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, складає 200 000 гривень.

Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року вирок залишено без змін.

Посилається на те, що оскільки вона є матір`ю ОСОБА_4 , який помер внаслідок ДТП, досягла пенсійного віку, тому має право на відшкодування шкоди по втраті годувальника довічно. Крім того, зазначає, що є інвалідом, тому на день смерті сина мала право на його утримання. Просить суд стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 170 028.00 гривень та судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) на користь ОСОБА_1 (індетифікаційний код НОМЕР_2 ), страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника в розмірі 170028 (сто сімдесят тисяч двадцять вісім) гривень.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) на користь держави 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 28 копійок судового збору.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 4 серпня 2022 року виправлено допущену описку в рішенні Кременецького районного суду Тернопільської області від 02.08.2022 у справі № 601/892/22, вказано у резолютивній частині рішення: вірну суму стягнення шкоди, а саме замість невірної суми «170028 (сто сімдесят тисяч двадцять вісім) гривень» зазначено вірну суму «85014 (вісімдесят п`ять тисяч чотирнадцять) гривень»; вірну суму стягнення судового збору, а саме замість невірної суми «1700 (одну тисячу сімсот) гривень 28 копійок» зазначено вірну суму «992 (дев`ятсот дев`яносто два) гривні 40 копійок».

Не погоджуючись із рішенням суду, АТ "Страхова група "ТАС" подало апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Кременецького районного суду від 2 серпня 2022 року є незаконним та необгрунтованим, грубо порушує норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що 23.05.2019 року між AT «СГ «TAC» та ОСОБА_5 був укладений договір страхування у форм Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 6004210, згідно якого AT «СГ «TAC» взяло на себе забов`язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суму за шкоду заподіяну життю, що становить 200000,00 грн., а саме витрати на поховання, моральну шкоду, та шкоду у зв`язку з втратою годувальника, в разі, якщо померлий був годувальником, але не більше 200000,00 грн. на одного померлого.

Суд безпідставно та необгрунтовано всупереч позиції Верховного Суду України стягнув з АТ «СГ «TAC» 85014,00 грн. за спричинену шкоду втратою годувальника згідно Поліса АО/6004210, не взявши до уваги вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 року, згідно якого з АТ «СГ «TAC» уже стягнуто на користь ОСОБА_6 . Шкоду, завдану за втрату годувальника, витрати на поховання та моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн. ліміт відповідальності згідно Поліса АО/6004210.

Вважає, що стягнення з АТ «СГ «TAC» страхового відшкодування в розмірі, який перевищує страхову суму 200000,00 грн. на одного потерпілого, передбачену Полісом № АО/6004210 є грубим порушенням норм матеріального права. Страхова сума 200000,00 грн. не є розміром страхового відшкодування, яке виплачується у зв`язку із смертю потерпілого, а є максимальною сумою страхового відшкодування, яке виплачується в розмірі та порядку, передбаченому ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому стягнення з АТ «СГ «TAC» на користь ОСОБА_1 85014,00 грн. страхової виплати є грубим порушенням норм матеріального права та правової позиції Верховного Суду.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені всудовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог .

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права та обставинам, встановленим у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021, який набрав законної сили 14.12.2021, ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що 12 лютого 2020 року близько 18 години 50 хвилин у порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 250D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби з дозволеною для руху транспортних засобів швидкістю 50 км/год без пасажирів та вантажу вулицею Шевченка у с. Великі Млинівці Кременецького району Тернопільської області з боку м. Кременець у бік с. Онишківці. Під час руху проїзною частиною дороги на вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною в напрямку с. Онишківці Кременецького району, у попутному з автомобілем марки «Mercedes-Benz 250 D» напрямку рухалися пішоходи ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_6 . У порушення вимог п. 2.3 (б) ПДР, ОСОБА_2 проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду і технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб, не вжив відповідно до п. 12.3 ПДР заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та на відрізку вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною, вчинив наїзд на потерпілих ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_6 . Унаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_3 отримав травми, від яких помер на місці пригоди, а потерпіла ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 (б, д) та 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_3 та тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

На час ДТП цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, ОСОБА_2 - водія автомобіля «Mercedes-Benz 250D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) у відповідності до Полісу № АО6004210, укладеного 23.05.2019. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю, складає 200 000 грн.

З повідомлення про дорожню-транспортну пригоду від 07.07.2020 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю її сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З заяви про виплату страхового відшкодування від 07.07.2022 вбачається, що ОСОБА_1 просить відповідача здійснити відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП під час якої загинув її син ОСОБА_3 , яка відбулася 12.02.2020.

З довідки про доходи № 751589, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 пенсія останньої складає 3080,24 гривень.

Листами: від 08.10.2021 № 1442; від 16.07.2021 №1004; від 10.06.2021 № 886; від 16.01.2021 № 51, відповідач повідомив ОСОБА_1 про призупинення прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування до завершення кримінального провадження та прийняття по ньому рішення. Крім того, відповідач просить позивача долучити документи для підтвердження того, що вона перебувала на утриманні свого сина ОСОБА_3 та її доходи.

З заяв про долучення документів від 17.02.2021, 02.06.2022 та 27.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 просить долучити до справи документи, а саме довідки про її доходи, акт засвідчення факту перебування на утриманні, вирок та ухвалу суду.

Відповідно до листа АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) № 00348/7122 від 06.01.2022 прийнято рішення про страхову виплату позивачці ОСОБА_7 в розмірі 14169 гривень. Страхове відшкодування згідно п.27.2 ст. 27 Закону виплачене на користь ОСОБА_6 згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021.

З повідомлення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 18.01.2021 № 52 вбачається, що ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи загального захворювання з 09.01.1991 року довічно та отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

З свідоцтва про смерть від 24.06.2020 серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №3.

З довідки про причину смерті від 13.02.2022 №125 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок відкритої черепно-мозкової травми.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.06.2020 вбачається, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

З посвідчення серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно з 29.03.2006.

Згідно страхового акту № 07294/28/721 від 05.07.2021 за шкоду заподіяну життю та здоров`ю (смерть) страхове відшкодування згідно вироку Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 по договору № АО6004210 від 23.05.2019 отримала ОСОБА_6 в розмірі 200000 гривень.

Звертаючись з вимогами про стягнення шкоди, завдної смертю потерпілого, позивачка вказала, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , який помер внаслідок ДТП, вона досягла пенсійного віку, тому має право на відшкодування шкоди по втраті годувальника довічно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як матір ОСОБА_3 , особа, яка досягла пенсійного віку, та була інвалідом, на день смерті ОСОБА_1 перебувала на його утриманні , тому має право на таке утримання.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Так, відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону саме настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з статтею 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4 статті 9 Закону встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону чітко визначено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, але у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

За змістом статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілих-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку) настала смерть потерпілого ОСОБА_3 , застосуванню підлягає саме стаття 27 Закону № 1961-IV, яка передбачає відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З урахуванням того, що для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на 2020 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - 4723 грн, мінімальний розмір регламентної виплати не може бути меншим 170028 грн.

Зазначена норма також містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц (провадження N 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Висновок про застосування норм права в подібних правовідносинах, викладений в Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц (провадження № 61-20355св19).

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що суд першої інстанції не взяв до уваги вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 15.04.2021 року, згідно якого з АТ «СГ «TAC» уже стягнуто на користь ОСОБА_6 200 000,00 грн., що є лімітом відповідальності згідно Поліса АО/6004210, оскільки позивачка на момент смерті ОСОБА_3 перебувала на його утриманні та має право на відкшодування шкоди як його матір, яка досягла пенсійного віку та є інвалідом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що страхова сума 200000,00 грн. не є розміром страхового відшкодування, яке виплачується у зв`язку із смертю потерпілого, а є максимальною сумою страхового відшкодування, яке виплачується в розмірі та порядку, передбаченому ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому стягнення з АТ «СГ «TAC» на користь ОСОБА_1 85014,00 грн. страхової виплати є грубим порушенням норм матеріального права колегія суддів відхиляє. Відповідно до полісу №АО 6004210 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.05.2019 року встановлено ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000 грн. на одного потерпілого, а тому стягнення страхового відшкодування на дружину загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у сумі 200000 грн. за вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2022 року у справі №601/1439/20 не є підставою для відмови у стягненні страхового відшкодування як грошової компенсації за спричинену шкоду у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 85014 грн. на користь матері загиблого ОСОБА_3 - позивачки ОСОБА_1 , яка була на його утриманні.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що порушень норм матеріального чи процесуального права, які б слугували обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, судом не допущено, підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

У силу ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на відповідача в межах понесених сум.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 серпня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді покласти на Акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" в межах понесеної суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 вересня 2022 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.