Справа № 276/23/20
Провадження по справі №2/276/33/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Хорошівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на: 1/2 ід.ч. житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 ід.ч. житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212;1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213;1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215;1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214.

В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , а також земельні ділянки: площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212; площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213; площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215; площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214.

Позивач є спадкоємцем по заповіту. Також спадкоємцем по заповіту після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , є відповідач ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що не має можливості реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки не відповідають вимогам законодавства, а також не здійснювалась реєстрація прав власності на житлові будинки на ім`я спадкодавця.

Враховуючи наведене, позивач змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

01.12.2021 року ухвалою суду до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_3 .

01.02.2022 року до суду представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Войцещуком В.В. подано заяву про застосування позовної давності, в якій представник вказує, що ОСОБА_5 є спадкоємцем, що не прийняла спадщину і її частка в спадковій масі перейшла до спадкоємця за законом ОСОБА_3 . Крім того, у випадку вступу ОСОБА_6 у володіння частиною спадкового майна в задоволенні позовних вимог також слід відмовити, оскільки належним способом захисту прав є звернення з заявою про поновлення строку на прийняття спадщини, проте жодним чином не визнання права власності. Також, як стверджує представник відповідача, ОСОБА_5 не зверталась до ОСОБА_3 , а тому стверджувати про не визнання чи оспорювання її прав та необхідності захисту її прав шляхом визнання права власності немає жодних підстав. Зазначено, що позивач звернулась до суду поза межами строків позовної давності, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові. На підставі вказаних обставин сторона відповідача просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01 лютого 2022 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 .

31.05.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засідання позивач та її представник уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Войцещук Вадим Валерійович, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до статті 128 ЦПК України,що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Позиція відповідача ОСОБА_3 викладена в заяві про застосування позовної давності.

Представник відповідача Хорошівської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява за підписом селищного голови про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначено, що позов визнають.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Поромівською сільською радою Володарсько-Волинського району Житомирської області 15 вересня 1995 року (а.сп.5).

Зі змісту державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 13-11-0005 від 31.01.1996 та витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку за номерами НВ-016 та НВ-016 вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212 та земельної ділянки площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213 (а.сп.9,19-27).

Крім того, відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Поромівської сільської ради народних депутатів Володарсько-Волинського району Житомирської області 19.03.1996 №139, згідно з записом №209 в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської ради за померлою гр. ОСОБА_7 рахується один жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.сп.50).

Згідно з довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №189 від 21.06.2018, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №181, станом до 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.47).

Рішенням Поромівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області від 11 грудня 2015 року №24, вулицю Карла Маркса в селі Поромівка перейменовано на вулицю Димитріївська.

Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради станом на 21.10.2016 року, інвентаризаційна справа №181, замовником якого є ОСОБА_1 , загальна площа приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 складає 79,0 кв.м. (а.сп.32-37).

Як слідує зі змісту заповіту, посвідченого 29 грудня 1994 року секретарем виконавчого комітету Поромівської сільської ради народних депутатів Володарсько-Волинського району Житомирської області, все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось ОСОБА_7 заповіла своїй дочці ОСОБА_4 (а.сп.7).

Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Поромівської сільської ради народних депутатів Володарсько-Волинського району Житомирської області 19.03.1996 №139, спадкоємець ОСОБА_4 вступила в управління спадковим майном до шести місяців з дня смерті ОСОБА_7 , а саме: в жовтні-листопаді 1995 року робила дрібний ремонт будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а.сп.50).

При дослідженні листів приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. за №73/02-14 та № 75/02-14 від 17 жовтня 2018 року, судом встановлено, що ОСОБА_8 , 1937 року народження, фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 , 1913 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформила своїх спадкових прав (а.сп.38,40).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько-Волинського районного управління юстиції Житомирської області 04.10.2011, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.сп.6).

Відповідно до відомостей державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 13-11-0006 від 31.01.1996 та витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку за номерами НВ-016 та НВ-016 вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214 та земельної ділянки площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215 (а.сп.163,10-18).

Довідкою виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Житомирської області №360 від 06.09.2022 року підтверджується, що житловий будинок в АДРЕСА_3 та житловий будинок в АДРЕСА_2 рахувалися за ОСОБА_4 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №187 від 21.06.2018, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №182, станом до 31.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.48).

Рішенням Поромівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області від 11 грудня 2015 року №24, вулицю Леніна в селі Поромівка перейменовано на вулицю Житомирська.

Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради станом на 21.10.2016 року, інвентаризаційна справа №182, замовником якого є ОСОБА_1 , загальна площа приміщень житлового будинку АДРЕСА_2 складає 106,3 кв.м. (а.сп.29-31).

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то судом при розгляді даної справи по суті, застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР (в редакції 1963 року), які були чинні на день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 534 ЦК УРСР слідує, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Положенням ст. 548 цього Кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 за заповітом.

Згідно копії заповіту від 02 червня 1999 року вбачається, що ОСОБА_4 все своє майно заповіла своїм дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по Ѕ частині (а.сп.8).

Відповідно до довідки №477 від 09 липня 2015 року, виданої Поромівською сільською радою Володарсько-Волинського району Житомирської області, ОСОБА_1 , 1967 р.н., яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 , на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали разом без реєстрації і вели спільне господарство (а.сп.46).

Зі змісту довідки №575 від 03.07.2018 виданої Поромівською сільською радою Володарсько-Волинського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_1 , 1967 року народження, фактично вступила в управління спадковим майном, що залишилося після спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала та була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки в 2002 році вчиняла дрібний ремонт у спадковому будинку - побілку, фарбування (а.сп.127).

Листом приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.А. №20/01-16 від 04.03 2021 року повідомлено суд, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа за 80/2016, спадкоємець по даній справі за заповітом в Ѕ частці є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та в Ѕ частці є дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які фактично прийняли спадщину (а.сп.66).

З метою реалізації своїх спадкових прав відповідач ОСОБА_3 у грудні 2016 року звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно (а.сп.88).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.01.2017 року в цивільній справі №276/1154/16-ц позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212; земельну ділянку площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213; земельну ділянку площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214 (а.сп.130-131).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 02.11.2021 року в цивільній справі №276/1154/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.01.2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволення позову. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що місцевим судом не встановлено належності відповідача, не вжито заходів із визначення кола осіб, права яких можуть бути порушені у результаті розгляду справи.

Крім того, суд першої інстанції не з`ясував всі обставини справи стосовно права власності на нерухоме майно померлої особи, причини відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно та наявність доказів, що підтверджують ці обставини. Суд також не встановив підстави переходу вказаного майна до позивача, як спадкоємця, і дотримання останнім законодавства щодо здійснення права на спадкування (статті 1268, 1269, 1270 ЦК України) (а.сп.88-92).

Будучи спадкоємцем за заповітом в Ѕ ід.ч. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 з метою оформлення своїх спадкових прав звернулась до нотаріуса (а.сп.38-41).

Листом приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №73/02-14 від 17 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , 1937 року народження, яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_7 , 1913 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на Ѕ частки земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212 та земельної ділянки площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ 13-11-0005 на відповідні земельні ділянки, виданий ОСОБА_7 вже після її смерті (а.сп.38).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №74/02-14 від 17 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , 1937 року народження, а саме на Ѕ частки земельних ділянок площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214 та земельної ділянки площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ЖТ 13-11-0006 на відповідні земельні ділянки, виданий на ім`я ОСОБА_4 (а.сп.39).

Згідно з листом приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. №75/02-14 від 17 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , 1937 року народження, а саме на Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.сп.40).

Також, звернувшись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 , 1937 року народження, яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_7 , 1913 року народження, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 листом №76/02-14 від 17 жовтня 2018 року повідомлено про неможливість видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства (а.сп.41).

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, через невчасне та неналежне оформлення майнових прав за особою та відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем, не може реалізувати своє право на спадкування після померлої ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом.

Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги необхідно задовольнити, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

З огляду на викладене, зауваження представника відповідача щодо неприйняття позивачем спадщини після померлої ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів по справі.

Крім того, в судовому засіданні спростовано доводи представника відповідача щодо порушення вимог позовної давності. Після отримання повідомлення про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину, позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом в межах строків загальної позовної давності, передбаченої ч.1 ст.257 ЦК України, що підтверджується листами приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу Косинського С.О. за №№73/02-14, 74/02-14, 75/02-14, 76/02-14, які датовані 17 жовтня 2018 року та відміткою про одержання позову канцелярією суду від 08.01.2020 року.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість та підтвердженість належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Войцещука В.В. про застосування наслідків пропущення строків позовної давності.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Хорошівської селищної ради виходячи з наступного.

Відповідно ч. 2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, позивачем притягнуто в якості відповідача - Хорошівську селищну раду, .

Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що спадщину після ОСОБА_4 крім позивача, прийняла також ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно залучено в якості відповідача Хорошівську селищну раду, , у зв`язку з чим позовні вимоги до вказаної юридичної особи задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем на рахунок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, що підтверджено документально, а саме квитанцією №41 від 16.07.2020 року (сплачено 840,80 грн) (а.сп.1) та квитанцією №0.0..1 від 26.01.2022 року (сплачено 992,40 грн) (а.сп.185).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Хорошівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітомзадовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на:

- 1/2 ід.ч. житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 ;

- 1/2 ід.ч. житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 (до зміни юридичної адреси - АДРЕСА_4 ;

- 1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0212;

- 1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,3800 га, кадастровий номер :03:001:0213;

- 1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,3300 га, кадастровий номер :03:001:0215;

- 1/2 ід.ч. земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0214.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 833 (одна тисяча вісімсот тридцять три) гривні 20 копійок.

У задоволенні позовних вимог до Хорошівської селищної ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Хорошівська селищна рада, адреса місцезнаходження: смт. Хорошів, вул. Героїв України, 13, Житомирський район, Житомирська область; .

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2022 року.

Головуючий суддя: А.М. Збаражський