Справа№592/2050/22
Провадження №2/592/1049/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Ващенка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить зобов`язати відповідачку не чинити їй та третій особі перешкоди у користуванні спільними приміщеннями загального користування, а саме шафою площею 1,2 кв.м. та коридором площею 6,8 кв.м. шляхом зобов`язання вчинити дії, а саме прибрати з коридору загального користування всі особисті речі та зняти занавіску в коридорі, встановити користування шафою площею 1,2 кв.м. за домовленістю між сторонами в рівних частках. Зобов`язати відповідачку утриматися від вчинення перешкод у користуванні спільним приміщенням загального користування, а саме: шафою площею 1,2 кв.м.; вбиральнею 1,1 кв.м.; ванною площею 2,2 кв.м.; кухнею площею 5,1 кв.м.; коридором площею 6,8 кв.м..

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що має з відповідачкою у спільній дольовій власності двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Позивачці належить 38/100 часток, а відповідачці 68/100 часток. Квартира має дві житлові кімнати, які займають сторони, а також приміщення спільного користування шафу площею 1,2 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м., ванну площею 2,2 кв.м.; кухню площею 5,1 кв.м.; коридор площею 6,8 кв.м.. Втім відповідачка повісила занавіску у коридорі і забороняє за неї заходити. Також у коридорі поставила газову плиту та холодильник. Прибирати ці речі не бажає. У шафі відповідачка розмістила лише свої речі, а на пропозиції поділити порівну не реагує.

Ухвалою суду від 21.02.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадженні і призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Запропоновано відповідачці та третій особі подати відзив і пояснення, відповідно.

Судові засідання призначалися неодноразово. Відповідачка не повідомляла про причини неявки, не подавала будь-яких заяв щодо розгляду справи за її відсутності.

Третя особа письмових пояснень не подавав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного.

Суд встановив, що позивачці належить 38 / 100 часток, а відповідачці 62 / 100 часток у праві власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 05.02.2013 та відповідним витягом з Єдиного державного реєстру, копії яких додані до справи. Сторони та третя особа ОСОБА_3 зареєстровані у зазначені квартирі.

Також встановив, що квартира складається з двох житлових кімнат, які займають сторони, а також приміщень спільного користування шафи площею 1,2 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної площею 2,2 кв.м.; кухні площею 5,1 кв.м.; коридору площею 6,8 кв.м., що підтверджується з зазначеним договором купівлі продажу, витягом та технічним паспортом квартири.

Відповідачка у коридорі спільного користування площею 6,8 кв.м. повісила занавіску, поставила газову плиту та холодильник. Також відповідачка своїми речами повністю зайняла шафу площею 1,2 кв.м.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 16, 319, 322, 355, 391 ЦК України.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

У відповідності до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

З встановлених обставин та положень закону вбачається, що сторони є рівними у користуванні спільними приміщеннями і їх використання має відбуватися за спільною згодою власників. Відповідачка порушує права позивачки своїми діями, які полягають у зайнятті спільних приміщень коридору і шафи. Влаштування занавіски, розміщення холодильника і газової плити тобто, розташування вочевидь громіздких речей, у приміщенні спільного користування коридорі та повне зайняття шафи порушує права позивачки, як співвласниці. Вона фактично обмежена у можливості користуватися зазначеними приміщеннями нарівні з відповідачкою. У зв`язку з цим і на підставі зазначених положень закону позивачка має право на усунення таких порушень з боку відповідачки.

Таким чином слід усунути перешкоди позивачці, а саме зобов`язати відповідачку прибрати занавіску, холодильних і газову плиту з приміщення загального користування, а саме коридору. Також слід встановити порядок користування шафою спільно у рівних частках.

Позивачка просила звільнити приміщення коридору від усіх речей позивачки, але у ході судового розгляду встановлено наявність лише цих трьох речей. Відтак позов у цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме щодо встановлених трьох речей. також слід встановити порядок користування спільною шафою у рівних частках.

Визначений спосіб захисту прав позивачка узгоджується з положеннями ст.ст. 16, 391 ЦК України та є достатнім.

Вимога позивачки про зобов`язання відповідачки і далі не чинити перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування у майбутньому не ґрунтується на законі та є передчасною. Позивачкою всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не доведено, що порушення може бути у майбутньому. Окрім того з наведених положень закону (ч. 5 ст. 319 ЦК) вбачається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших осіб та користуватися спільним майном за згодою з іншим співвласником (ч. 1 ст. 358 ЦК). В разі порушення права передбачені законні способи їх захисту.

У позовній заяві позивачка просила усунути перешкоди і третій особі. Втім третя особа має право на самостійний захист своїх порушених прав у загальному порядку. Позивачка не зазначила і не довела, що має право представляти інтереси третьої особи і заявляти позов у її інтересах.

З встановлених обставин справи та наведених положень вбачається, що права третьої особи є похідними від прав позивачки і у даній справі достатнім є захист прав саме позивачки.

Ураховуючи наведене у сукупності заявлений позов підлягає частковому задоволенню в межах визначених судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути витрати пропорційно задоволеному.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) третя особа ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ), про усунення перешкод у користуванні майном.

Зобов`язати ОСОБА_2 (місце проживання м АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) у користуванні приміщеннями спільного користування у квартирі АДРЕСА_1 , а саме шафою площею 1,2 кв.м. і коридором площею 6,8 кв.м., звільнивши коридор від занавіски, холодильника і газової плити, та встановити порядок користування шафою у рівних частках.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у іншій частині.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання м АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) відшкодування витрат у розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 14.09.2022.

Суддя В.Г. Костенко