Справа №295/2642/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ПерекупкаІ.Г., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі ДМС України Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, третя особа УВКБ ООН Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців про скасування рішення та визнання особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,-

В С Т А Н О В И В :

28.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира в порядку цивільного судочинства із позовною заявою, в якій просить відповідно до статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» скасувати рішення Державної міграційної служби України від 21.01.2022 №25-22 та визнати ОСОБА_1 особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що 23.02.2022 йому було вручено повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 02.02.2022 № 16. Крім того, вказує, що він є журналістом та під час проживання в росії його діяльність була пов`язана з протистоянням путинського режиму, про що детально викладено в матеріалах справи, яка знаходиться у відповідача та третьої особи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2021 року, вказані матеріали справи №295/2642/22 передані для розгляду судді Єригіній І.М.

Згідно розпорядження керівника апарату Богунського районного суду м. Житомира № 61-ц від 30.03.2022, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 295/2642/22 (номер провадження 2/295/1418/22) за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі ДМС України Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, третя особа УВКБ ООН Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців про скасування рішення та визнання особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022, матеріали справи №295/2642/22 передані для розгляду судді Перекупці І.Г.

Дослідивши зміст позовної заяви, додані документи, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження по справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-V111(право на повноважний суд), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2014р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначено, що за змістом Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення терміна "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне. Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Правовідносини, які склалися між сторонами, носять публічно-правовий характер.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, суди повинні враховувати, що КАС України встановлює такі правила відмежування адміністративної юрисдикції від інших видів юрисдикції: понятійно-функціональне, тобто визначення адміністративної справи; визначення видів публічних правовідносин (управлінські правовідносини та правовідносини, пов`язані з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень); встановлення переліку публічно-правових спорів, що підпадають під юрисдикцію адміністративних судів (частина 1 статті 19 КАС України); встановлення переліку публічно-правових справ, що не належать до предмета адміністративної юрисдикції (частина 2 статті 19 КАС України).

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження.

З огляду на викладене, у даній справі вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо скасування рішення Державної міграційної служби України та визнання особи такою, яка потребує додаткового захисту в Україні має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження у даній справі слід відмовити на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 259-260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі ДМС України Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, третя особа УВКБ ООН Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців про скасування рішення та визнання особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка