КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/13019/20-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7927/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якому просив визнати неправомірними дії та скасувати нарахування, здійснені ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 27 грудня 2004 року, та зобов`язати КП «Київтеплоенерго» не нараховувати оплату за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В кінці 2017 року йому стало відомо, що за особовим рахунком його квартири є борг за централізоване опалення та гарячу воду. На адресу ПАТ «Київенерго» направлялись листи щодо вказаного боргу та направлення спеціаліста для обстеження квартири щодо відсутності труб централізованого опалення, однак відповіді не отримав.

На вимогу позивача представником РТ «Поділ» КП «Київтеплоенерго» 16 квітня 2019 року було проведено обстеження квартири на предмет відключення від централізованих систем опалення та постачання гарячої води та складено акт, яким визначено, що опалення від`єднано від загально будинкової системи, при ввімкненому постачанні централізованого опалення, прилади нагріву холодні, також відсутня й гаряча вода.

04 серпня 2020 року до позивача звернувся представник КП «Київтеплоенерго» з проханням терміново встановити заглушки на трубі гарячої води. Працівником КП «Київтеплоенерго» було складено акт про встановлення пломб на запірній арматурі та заглушки на ділянці труби діаметром 15 мм.

На вимогу позивача про скасування боргу 31 серпня 2020 року КП «Київтеплоенерго» надало відповідь про наявність боргу в сумі 44 720,96 грн. за послуги з централізованого опалення та 5 333,41 грн. за послуги з централізованого постачання гарячої води.

Проте, квартира позивача з 2002 року від`єднана від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання ще попереднім власником квартири. З моменту придбання вказаної квартири, а саме з 2004 року позивач не укладав жодних договорів ні з ПАТ «Київенерго», ні з КП «Київтеплоенерго» і, як наслідок, відсутній особовий рахунок, відповідно до якого нараховувалась би оплата за послуги, які не надавались, оскільки це технічно неможливо у зв`язку з відсутністю у квартирі труб.

Таким чином, позивач не є споживачем послуг, які надаються відповідачами та договір з ними не укладався (а.с. 2-4).

У відзиві на позовну заяву представник КП «Київтеплоенерго» Лелюх В.М. зазначала про те, що для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги систему централізованого опалення житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 оснащений засобом обліку теплової енергії зав. №19708 марки SA діапазон розповсюдження - всі квартири будинку, який встановлено на загальному вводі будинку.

У квартирі АДРЕСА_1 відсутній індивідуальний засіб обліку теплової енергії. Інформація щодо наявності системи автономного опалення в квартирі вказаного жилого будинку в КП «Київтеплоенерго» відсутня.

Нарахування плати за отримані послуги з централізованого опалення мешканцям вказаного будинку проводяться відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, а саме: згідно з показаннями будинкового засобу обліку, тобто за фактично спожиту теплову енергію пропорційно опалювальній площі всіх приміщень будинку.

Від ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» в програмному комплексі передано інформацію по особовому рахунку за адресою АДРЕСА_1 про наявність ознак одного індивідуального засобу обліку гарячої води. Разом з тим, позивач не передавав показання квартирного засобу обліку гарячої води, тому нарахування проводилось згідно з середньодобовим споживанням відповідної комунальної послуги.

Вказувала, що позивач не навів жодного нормативного акту на підставі якого йому було встановлено автономне опалення в 2002 році. Крім того, акт здачі в експлуатацію системи індивідуального опалення та гарячої води в даному приміщенні не можна вважати умовою для відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання й перегляду договору про надання послуг відповідно до вимог 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

04 серпня 2020 року працівником КП «Київтеплоенерго» в квартирі позивача проведено опломбування відключеного стану запірної арматури на подачу гарячого водопостачання, про що складено відповідний акт та інформацію внесено до програмного комплексу підприємства. З дати опломбування та відключеного стану запірної арматури по особовому рахунку за вищенаведеною адресою нарахування за послуги з центрального постачання гарячої води не проводяться.

Крім того, чинним законодавством передбачено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, а позивач не надав належних та допустимих доказів відключення його жилого приміщення від мереж централізованого опалення в порядку, передбаченому чинним законодавством.

На підставі наведеного, представник КП «Київтеплоенерго» Лелюх В.М. просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 74-77).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано неправомірними та скасовано нарахування, здійсненні КП «Київтеплоенерго» за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 01 травня 2018 року. Зобов'язаноКП «Київтеплоенерго» не нараховувати оплату за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Київенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено (а.с. 108-111).

Не погодившись з рішенням суду, 25 травня 2022 року представник КП «Київтеплоенерго» Комісар С.П. подав до суду апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову (а.с. 115-121).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно досліджено обставини справи та не надано доказам належну правову оцінку. Вказував, що у матеріалах справи відсутні докази того, що відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства. Самовільне відключення від мереж не є підставою для припинення нарахування платежів. Проте при ухваленні рішення не досліджено правомірності від`єднання квартири позивача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Посилався на те, що такої комунальної послуги як «гаряче водопостачання» законодавством не передбачено, а підприємство не надавало позивачу такої послуги. Крім того, навіть за наявності автономної системи опалення, споживач зобов`язаний оплачувати вартість опалення місць загального користування (МЗК).

Вважає, що вимога «не нараховувати» фактично зобов`язує відповідача до вчинення певних дій у майбутньому, а тому не могла бути задоволена, оскільки чинним законодавством передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін (а.с. 145).

У судовому засіданні представник КП «Київтеплоенерго» - Панасюк К.С. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Фертюк А.М. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені телефонограмами та на зазначені ними адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ПАТ «Київенерго» повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця знаходження від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 139-144, 168-170, 172-174).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2004 року № 5941 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно з актом обстеження ТОВ «Виробничо-експлуатаційне підприємство «ВД-Побут» про обстеження квартири АДРЕСА_1 від 28 листопада 2002 року встановлено, що вказана квартира на час введення в дію системи центрального опалення та гарячого водопостачання житлового будинку АДРЕСА_3 та укладення договору на постачання теплової енергії з ПАТ «Київенерго» від 16 грудня 2002 року № 250718 була відокремлена від загальної системи теплопостачання будинку. В квартирі виконані роботи по обладнанню приміщень автономним газовим опаленням та гарячим водопостачанням (а.с. 8).

Позивач зазначав, що з листопада 2017 року йому почали надходити рахунки від ПАТ «Київенерго» із наявною заборгованістю за послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води.

15 листопада 2017 року та 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Київенерго» із листами, в яких повідомляв про відсутність в його квартирі централізованого опалення та постачання гарячої води та просив направити спеціалістів для обстеження його квартири на предмет відсутності постачання вказаних послуг (а.с. 9-10).

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.

За умовами зазначеного договору по особовому рахунку квартири АДРЕСА_1 відступлено право вимоги на заборгованість за послугу з ЦО на суму 44 720,96 грн. та за послугу з ЦПГВ - 5 333,41 грн. (а.с. 13-14).

16 квітня 2019 року представник КП «Київтеплоенерго» Савченко О.Л. склав акт обстеження квартири АДРЕСА_1 , в якому зазначено про видиме роз`єднання гарячого водопостачання, заглушка не встановлена. В акті також зазначено, що опалення в квартирі від`єднано від загальної будинкової системи. Всі стояки центрального опалення приховані в стіні. Центральне постачання гарячої води в квартирі від`єднано від загальнобудинкової системи. Всі стояки центрального постачання гарячої води приховані в стіні (а.с. 11).

04 серпня 2020 року представник виконавця послуг КП «Київтеплоенерго» Гринчук Д.С. на підставі заяви ОСОБА_1 склав акт про встановлення пломб на запірній арматурі для тимчасового призупинення послуги з централізованого постачання гарячої води (а.с. 12).

Згідно з рахунками-повідомленнями станом з 01 квітня 2021 року до 01 вересня 2021 року заборгованість за послуги з централізованого опалення становила - 116 777,40 грн. та 11 245,75 грн. за послуги з постачання гарячої води (а.с. 50-52).

Відповідач КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року є правонаступником прав і обов`язків ПАТ «Київенерго» за договорами про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання за адресою у будинку АДРЕСА_3 .

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, яка була чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що до 2002 року його квартира АДРЕСА_1 була відокремлена від загальної системи теплопостачання будинку та обладнана автономним опаленням та гарячим водопостачанням, що підтверджується актом ТОВ «Виробничо-експлуатаційне підприємство «ВД-Побут»» від 28 листопада 2002 року, а 04 серпня 2020 року представником відповідача був складений акт про встановлення пломб на запірній арматурі (заглушка на ділянці труби гарячого водопостачання), після чого відповідач 31 серпня 2020 року повідомив позивача про наявність заборгованості за особовим рахунком та вимагав документи, які підтверджують монтаж (демонтаж) лічильника. Просив визнати неправомірними та скасувати (як неправомірні) нарахування, здійснені ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, зобов`язати КП «Київтеплоенерго» не нараховувати оплату за вказані послуги.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у статті 16 ЦК України.

Особа, права якої порушено може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним законом або договором. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини або інші способи захисту, що дозволяють відновити порушене право.

Сторони по справі не заперечували того факту, що відповідач ПАТ «Київенерго» до 11 жовтня 2018 року надавав послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_3 , а з 11 жовтня 2018 року такі послуги надавав відповідач КП «Київтеплоенерго». При цьому, для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги централізованого опалення житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 оснащений засобом обліку теплової енергії зав. №19708 марки SA діапазон розповсюдження - всі квартири будинку, який встановлено на загальному вводі будинку.

З огляду на положення частини 1 ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів, що квартира АДРЕСА_1 на законних підставах була обладнана індивідуальною системою опалення і гарячого водопостачання та (або) була відключена, у встановленому законодавством порядку, від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Суд апеляційної інстанції перевірив вказані обставини і в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 посилався на наявні в справі акти від 28 листопада 2002 року, від 16 квітня 2019 року і від 04 серпня 2020 року інших обставин і доказів на підтвердження правової позиції позивача щодо законності відключення належної йому квартири НОМЕР_2 від централізованого опалення і гарячого водопостачання в апеляційному суді стороною позивача не заявлено, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання (а.с. 177-179).

Актом ТОВ «Виробничо-експлуатаційне підприємство «ВД-Побут» про обстеження квартири АДРЕСА_1 від 28 листопада 2002 року, Актом обстеження квартири АДРЕСА_1 від 16 квітня 2019 року та Актом встановлення пломб на запірній арматурі від 04 серпня 2020 року КП «Київтеплоенерго», зафіксовані певні, зазначені в Актах, фактичні обставини на час їх складання, і такі Акти не можуть бути визнані дозвільними документами, які підтверджують законність обладнання належної позивачу квартири індивідуальною системою опалення і гарячого водопостачання та (або) відключення вищевказаної квартири, у встановленому законодавством порядку, від мереж централізованого опалення (теплопостачання) та гарячого водопостачання (а.с. 8-11).

Доводи позивача ОСОБА_1 , що від'єднання квартири АДРЕСА_1 відбулось у 2002 році відповідно до вимог і правил, що діяли на той час, оскільки в іншому випадку не було б укладено договору купівлі-продажу квартири, є припущеннями, які об`єктивними доказами по справі не підтверджені.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, саме на позивача ОСОБА_1 покладається процесуальний обов`язок довести наявність обставин і підстав, якими він обґрунтовує заявлені позовні вимоги, зокрема, безпідставне на його думку нарахування постачальником за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання у належній йому квартирі, яка за твердження позивача, у встановленому законодавством порядку від`єднана від централізованих будинкових мереж і обладнана індивідуальною (автономною) системою опалення і гарячого водопостачання.

Враховуючи вказане, апеляційний суд дійшов до висновку, що заявивши вимоги про визнання неправомірними та скасування нарахування, здійсненого ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, тому, в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Разом з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, задовольнивши заяву і скасувавши ухвалені у справі судові рішення про відмову в задоволенні позову про проведення перерахунку за спожиті комунальні послуги, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що позивачу у спірні періоди виставлено рахунки за спожиті комунальні послуги із застосуванням тарифів на житлово-комунальні послуги, прийнятих розпорядженнями КМДА, які в подальшому були скасовані в судовому порядку, тобто визнано незаконними і не чинними з моменту їх прийняття. Вказане свідчить про відмінність фактичних обставин і підстав позову у справі № 757/31606/15-ц та у цій справі, яка була переглянута апеляційним судом. При цьому, таких підстав позовних вимог про скасування нарахування за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання із застосуванням незаконних тарифів, та(або) тарифів, які в подальшому були скасовані в судовому порядку, у цьому провадженні позивач не заявляв.

Інша позовна вимога позивача ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» не нараховувати оплату за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню, оскільки вимогами чинного законодавства передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право, а така заявлена ОСОБА_1 позовна вимога стосується зобов`язання відповідача щодо вчинення (не вчинення) дій у майбутньому, що не можна визнати законним і обґрунтованим.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 199/796/20 (провадження 61-15915св20).

Вищевказаних вимог законодавства, обставин і доказів суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову з тих підстав, що відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що квартира позивача під`єднана до мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Отже, рішення районного суду з підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення по суті заявлених позовних вимог про відмову у задоволенні позову.

Щодо стягнення судового збору.

За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути зі ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» 2 522,40 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 120, 133).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Стягнути зі ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421)2 522,40 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 11 серпня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

Т.А. Семенюк