ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6261/22 Справа № 629/3710/20 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У 2020 році ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У липні 2022 року позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: накласти арешт на рухоме та нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску; земельну ділянку, кадастровий номер :13:032:0096 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Також позивач просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передання в заставу, купівлі-продажу, передання в якості забезпечення виконання зобов`язань за борговою розпискою щодо 9 тимчасових споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на спірне майно як на момент звернення до суду з позовом, так і на момент звернення до суду із заявою про забезпечення доказів. А також не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на порушення прав позивача після пред`явлення позову до суду. Самі лише твердження позивача про потенційну неможливість виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Посилання позивача на наявність у відповідача родинних стосунків з посадовою особою органу місцевого самоврядування не є підставою, яка свідчить про можливе відчуження спірного майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доки слухається справа в суді є реальна можливість втрати майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач не обґрунтував та не навів правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є поділ майна подружжя.

Накладення арешту на майно не є співмірними із заявленими вимогами, а тому колегія суддів вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково, а саме, заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо рухомого та нерухоме майна: квартири АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску; земельної ділянки, кадастровий номер :13:032:0096 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо вказаного майна, та таким, що відповідає ефективному захисту прав позивача, не порушуючи при цьому балансу інтересів сторін.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду скасувати ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо рухомого та нерухоме майна: квартири АДРЕСА_1 ; автомобіль TOYOTA COROLLA, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску; земельної ділянки, кадастровий номер :13:032:0096 та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко