справа № 631/263/21
провадження № 2/631/119/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 вересня 2022 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Пархоменко І. О.,

при секретарі Бондаренко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» звернулось до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 5976,00 грн та судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

05 лютого 2021 року близько 09 години 00 хвилин в с. Охоче, по вул. Північна, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110207, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на опору № 10 ПЛ-0,4 кВ від ТП-73 Л-1.

За даним фактом співробітниками відділення поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 05 лютого 2021 року були складені адміністративні матеріали за ст. 124 КУпАП та направлені до Нововодолазького районного суду Харківської області. Відповідно до акту оцінки збитків АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» завдана майнова шкода у розмірі 5976,00 грн. Станом на 16 березня 2021 року матеріальна шкода відповідачем не відшкодована. Просили задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 5976,00 грн та судові витрати у справі.

Представник АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав клопотання, відповідно до якого підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити. Також зазначив, що не заперечує проти прийняття заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

З постанови судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 05 лютого 2021 року о 09 годині 00 хвилин у с. Охоче, вул. Північна керував автомобілем ЗАЗ 110207, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху.

Отже, постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 47 50).

Постанова набрала законної сили 16 березня 2021 року.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки, постанова судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, суд доходить висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, тобто, деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП, що регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до п. 4 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Факт ДТП 05 лютого 2021 року та вина в ній підтверджуються постановою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 березня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачем надано акт інвентаризації з якого вбачається, що ПЛ-0,4 кВ від ТП-73 Л-1 оп.№10 знаходиться на балансі АК «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», інвентарний № 00303263/01. Під час огляду встановлено, що опора № 10 ПЛ-0,4 кВ від ТП-73 Л-1 у зв`язку з пошкодженням переліченого обладнання, об`єкт експлуатувати неможливо без придбання аналогічного, за технічними характеристиками пошкодженому обладнанню, його встановлення на об`єкті від нас ремонтно-відновлювальних робіт, підключення, випробування і вводу в експлуатацію (а. с. 3).

Відповідно до акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», внаслідок псування стійки опори № 10 з/б СВ-9,5-2, встановленої на ПЛ-0,4 кВ від ТП-73 Л-1, інвентарний № 00303263/01, від 05 лютого 2021 року, розмір збитків АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» становить 5976,00 грн (а. с. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Абзацем 1 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідач не спростував розмір збитків, зазначений позивачем, своїх розрахунків не привів, доказів щодо іншого розміру шкоди не надав, інформації про невідповідність зазначеної позивачем суми завданій шкоді матеріали справи не містять. Отже, належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків, а сааме, 5976,00 гривень суду не надано.

Також, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про відшкодування завданої АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» шкоди у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, щодо доведеності позивачем наявності всіх елементів цивільного правопорушення, а саме: протиправна та винна поведінка ОСОБА_1 , збитки, спричинені АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», та причинний зв`язок між діями відповідача та наслідками, що настали.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги, з приводу стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» у розмірі 5976.

При поданні позовної заяви позивачем, відповідно до Закону України "Про судовий збір", було сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 1, 4 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 4, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 280 282, 289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» матеріальну шкоду у розмірі 5976 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Пархоменко