Справа № 307/1843/22 Провадження № 2/307/401/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бряник М.М.,

секретар судового засідання Мельник Б.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача Шак М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатвтормет», Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Акціонерного товариства «Закарпатавтормет» де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління пенсійного фонду, яким просив стягнути з відповідача:

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 20840 гривень (призначені рішенням суду від 11.09.2019 року);

- на його користь 67540 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 14858 гривень;

- зарахування пенсійним фондом в страховий стаж при нарахуванні пенсії період з 12 червня 2017 по 3 серпня 2020 та 4 серпня 2020 по 23 лютого 2022, як загальний трудовий стаж (4 роки 8 місяців 12 днів) з урахуванням по ОК-5 та подальшому відшкодуванню відповідачем державі в регресному порядку.

Позовні вимоги мотивує тим, що він з червня 2017 року був прийнятий на роботу охоронцем Буштинської дільниці ПАТ «Закарпатвтормет». Трудову книжку і виплати при звільненні до цього часу так і не отримав.

15.07.2019 року він звертався в Тячівський районний суд з позовною заявою про стягнення коштів при звільненні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2020 року ухваленим у справі №307/2153/19 стягнуто з ПАТ «Закарпавтормет» на його користь заборгованість по зарплаті 10275 гривень та 84364 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, всього на загальну суму 94639 гривень.

Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили і було звернуто ним до виконання, однак через наявність у підприємства, заборгованості по кредиту.

Виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 168,85 гривень, за період затримки розрахунку при звільненні, а саме з 4 червня 2020 року по 23 лютого 2022, що становить 400 робочих днів, посилаючись на положення ч.1 ст. 116 та ч.1 ст.117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача:

- АТ «Закарпатвтормет» на його користь 67540 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 20840 гривень (призначені рішенням суду від 11.09.2019 року);

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 14858 гривень;

- зарахування пенсійним фондом в страховий стаж при нарахуванні пенсії період з 12 червня 2017 по 3 серпня 2020 та 4 серпня 2020 по 23 лютого 2022, як загальний трудовий стаж (4 роки 8 місяців 12 днів) з урахуванням по ОК-5 та подальшому відшкодуванню відповідачем державі в регресному порядку.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 20.06.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закарпатвтормет» де третя особа Управління пенсійного фонду про стягнення грошових коштів при звільненні, сплати соціальних внесків та зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії, залишено без руху.

1.07.2022 на усунення недоліків позовної заяви, позивач надіслав клопотання в якому просив вважати Тячівське районне управління пенсійного фонду України співвідповідачем та звільнити його від сплати судового збору. У випадку незадоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, просив відкрити провадження по пунктку позовних вимог, в якому Україна передбачає безкоштовний розгляд.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.07.2022, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатавтормет» та Управління пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області, щодо позовних вимог позивача, про стягнення:

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 20840 гривень (призначені рішенням суду від 11.09.2019 року);

- на користь держави єдиний соціальний внесок за загальнообов`язкове державне соціальне утримання в розмірі 22% в сумі 14858 гривень;

- зарахування пенсійним фондом в страховий стаж при нарахуванні пенсії період з 12 червня 2017 по 3 серпня 2020 та 4 серпня 2020 по 23 лютого 2022, як загальний трудовий стаж (4 роки 8 місяців 12 днів) з урахуванням по ОК-5 та подальшому відшкодуванню відповідачем державі в регресному порядку, постановлено вважати неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.07.2022, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатавтормет» та Управління пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області про стягнення на його користь 67540 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Постановлено, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання призначено на 14.00 год. 27.07.2022 р. у приміщенні Тячівського районного суду Закарпатської області за адресою: вул. Незалежності, 120, м. Тячів, Закарпатська область.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.07.2022 замінено неналежного відповідача Управління пенсійного фонду в Тячівському районі Закарпатської області, належним відповідачем Головним управлінням пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.07.2022, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві доводи.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в судовому засіданні пред`явлені до них позовні вимоги заперечила та просила у їх задоволенні відмовити.

Відповідач АТ «Закарпатвтормет» будучи належним чином повідмоленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується отриманим з офіційного веб сайту «Укрпошти» відстеження вручення поштвого відправлення за ідентифікатором №066, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суд не повідомив. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в коллективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно з ст. 241-1 КЗпП України.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 05.06.2017 року по 05.02.2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Закарпатвтормет».

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області, ухваленим 11.09.2020 року, у цивільній справі №307/2153/19 провадження №2/307/148/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Закарпатвтормет» про стягнення грошових коштів при звільненні, було встановлено, що згідно наказу ПАТ «Закарпатвтомет» від 9.06.2017 року за №14-ос позивача ОСОБА_1 прийнято на роботу з 5.06.2017 року, робітником охоронцем (з виконання обов`язків начальника служби охорони) Буштинської дільниці ПАТу «Закарпатвтормет» з оплатою за відпрацьований час не менше мінімального окладу, та в подальшому звільнений з ПАТ «Закарпатвтормет» з 05.02.2018 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, що було підтверджується наказом ПАТ «Закарпатвтормет» від 09.06.2017 року за №14-ос, актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної (фізичної особи), яка використовує найману працю №3К/238/1371/АВ від 13.05.2019 року, складеного працівниками Управління Держпраці у Закарпатській області.

Також рішенням суду встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача ОСОБА_1 становить 168 гривень 85 копійок, з якої з ПАТ «Закарпатвтормет» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з січня 2018 року по грудень 2017 року у розмірі 10275,5 гривень. Також на користь позивача з ПАТ «Закарпатвтормет» було стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 84364 гривні. При цьому період стягнення обчислено, станом на 3 серпня 2020 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили 16.10.2020 року.

Таким чином з огляду на відсутність з боку відповідача АТ «Закрпатвтормет» на час розгляду справи доказів, погашення заборгованості по заробітній плату, згідно рішення Тячівського районного суду від 11.09.2020 року, в сумі 10275,5 гривень, позивачу належить право вимоги згідно ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в радакції яка діє на момент розгляду справи зі змінами в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Згідно ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

При цьому ч.1 ст. 117 КЗпП України, яка була чинною на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом 13.06.2022, не обмежувала будь-яким строком виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відтак в силу положень ч.4 ст. 3 ЦПК України, до спірних прововідносин підлягають застосуванню положення ст. 117 КЗпП України в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 3248-IV від 20.12.2005.

Також суд вважає, що оскільки судом у справі №307/2153/19 під час обчислення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку враховано період станом на 3 серпня 2020 року, заявлений позивачем згідно позовних вимог період з 4 червня 2020 року по 3 серпня 2020 року не підлягає обчисленню згідно ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до положень п.п.1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року за №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 7 Порядку, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, для розрахунку середнього заробітку не виплаченого працівникові при звільненні у даній конкретній ситуації має застосовуватись розмір доходу позивача за січень 2018 року та грудень 2017 року, тобто за два місяці, що передують події звільнення у лютому 2018 року.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про розмір доходу позивача за січень 2018 року та грудень 2017 року, тому для здійснення розрахунку суд, відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України, застосовує встановлену ріщенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.09.2020 року у справі №307/2153/19 середньоденну заробітну плату позивача ОСОБА_1 , що становить 168 гривень 85 копійок.

При цьому, загальна кількість робочих днів, за якими наявна заборгованість по заробітній платі за період з 4 серпня 2020 року до 23 лютого 2022 року, становить 391 робочих днів.

Таким чином, заборгованість за затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_1 складає 66020,35 гривень (168,85 (середньоденна заробітна плата) х 391 робочих днів = 66020,35 гривень).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закарпатвтормет» є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Стосовно пред`явлених ОСОБА_1 позовних вимог до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, такі жодним чином не обгрунтовані та в межах розгляду справи, позивачем не доведені. А тому враховуючи положення ст. 117 КЗпП України, якими передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні саме роботодавця, у задовленні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за весь час затримки, слід відмовити.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача АТ «Закарпатвтормет» в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,4 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.95, 116, 117, 233 КЗпП України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Закарпатвтормет» на користь ОСОБА_1 , 66020,35 (шістдесят шість тисяч двадцять гривень, тридцять п`ять копійок) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Закарпатвтормет», на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,4 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення (складання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Закарпатвтормет», , що знаходиться за адресою: вул. Електриків, будинок 6, м. Київ, поштовий індекс 04071.

Відповідач: Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, , що знаходиться за адресою: пл. Народна, 4, м. Ужгород, поштовий індекс 88008.

Головуючий М.М. Бряник