Житомирський апеляційний суд
Справа №281/183/17 Головуючий у 1-й інст. Свинченко Г. Д.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №281/183/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про визнання кредитного договору та договору застави транспортного засобу недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року, яке ухвалене суддею Свинченко Г.Д.

встановив:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті» ) звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 05.11.2019, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування вимог зазначило, що 08 квітня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № 50008345, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 93 969,25 грн, що еквівалентно 11 532,80 доларів США, з цільовим призначення кредиту - придбання автомобіля, строком на 60 місяців, зі сплатою 9,90 % річних, а також додатковий кредит у розмірі 28 743,70 грн (еквівалент суми в доларах США - 3527,70 доларів США), цільове призначення додаткового кредиту - оплата страхових платежів відповідно до договору страхування, укладеного на виконання умов кредитного договору із ПрАТ «СК «Уніка».

Станом на момент подання позовної заяви позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, не сплатив щомісячні платежі (за основним кредитом) за період із січня 2015 року до березня 2016 року і сума цих платежів становить 46160,70 грн.

16 березня 2016 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором, яка отримана ним 22 березня 2016 року, а тому останнім днем повернення кредиту є 21 квітня 2016 року.

На момент направлення вимоги у позичальника існувала заборгованість щодо невиплаченої суми кредиту, яка становила 3979,86 доларів США, що еквівалентно 107086,09 грн. За таких обставин сума основної заборгованості зі сплати кредиту становить 153 246,79 грн.

Крім того, у відповідача наявна заборгованість і зі сплати додаткового кредиту за період із січня 2015 року по квітень 2018 року, у зв`язку з чим розмір основного боргу зі сплати додаткового кредиту становить 58 348,13 грн.

З метою забезпечення повернення коштів за кредитним договором товариство вимушене було звернутися до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» за отриманням юридично-консультаційних послуг, вартість яких становить 63 648,58 грн, які повинні бути стягнуті з відповідача як збитки відповідно до статті 22 ЦК України. Крім того, розмір сум, передбачених статтею 625 ЦК України, становить: 3% річних за неповернення основного кредиту - 17 049,28 грн; 3 % річних за неповернення додаткового кредиту - 22 429,11 грн; інфляційні втрати за неповернення основного кредиту - 72 835,55 грн; інфляційні втрати за неповернення додаткового кредиту - 94 050,47 грн.

З урахуванням вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 391723,08 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 153 246,79 грн, заборгованість за додатковим кредитом - 58 348,13 грн, збитки - 63 648,58 грн, 3 % річних - 22 429,11 грн, інфляційні втрати - 94 050,47 грн.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсними кредитний договір від 08 квітня 2013 року №50008345 про отримання споживчого кредиту на придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan, для оплати страхового платежу згідно з договором страхування укладеним на виконання умов кредитного договору ПрАТ «СК «Уніка», укладеного між ним і ТОВ «Порше Мобіліті» та договір застави транспортного засобу.

На обґрунтування зустрічного позову зазначив, що кредитний договір був укладений на суму 93969,25 грн з метою придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan. Повернення кредиту було забезпечене договором застави вказаного транспортного засобу від 17 квітня 2013 року № 50008345, укладеного між ним та ТОВ «Порше Мобіліті».

На виконання умов кредитного договору він щомісячно сплачував кредитні платежі і станом на 12 січня 2015 року сума погашення по кредиту становила 78 716,42 грн.

У подальшому він був мобілізований до Збройних Сил України, а тому не міг сплачувати кредит. Він неодноразово повідомляв представника відповідача про своє перебування у зоні антитерористичної операції. Однак відповідач, в порушення вимог Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовжував нараховувати штрафні санкції, пеню та відсотки за кредитом.

Крім того, в рахунок погашення кредитної заборгованості ПрАТ «СК «Уніка» було відшкодовано на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 38731,80 грн в рахунок залишку погашення кредиту, у зв`язку з чим розмір сум погашеного кредиту станом на 01 жовтня 2016 року складав 117 448,22 грн, тобто дорівнював розміру отриманого кредиту від ТОВ «Порше Мобіліті».

Зазначає, що в порушення принципу добросовісності, умови кредитного договору щодо розрахунку щомісячних платежів за кредитним договором у залежності від зміни курсу долара США, мають істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, оскільки погашення тіла кредиту в незалежності від курсу долара США розраховуються за курсом не менше 8,1480 грн за 1 долар США, що свідчить про застосування валютних коливань на користь кредитора. З урахуванням вищевикладеного просив визнати вказані договори недійсними.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2013 року № 50008345 у сумі 211594,92 грн. У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено. Також судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсними кредитного договору та договору застави. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, він просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову ТОВ «Порше Мобіліті» та задовольнити його зустрічний позов про визнання договорів недійсними.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не з`ясував дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та її складових, а також не перевірив період, за який нарахована заборгованість. При цьому з наданої позивачем зведеної облікової виписки з рахунку клієнта не представляється можливим встановити конкретну суму кожної складової частини заборгованості та період виникнення заборгованості, що, в свою чергу, унеможливлює перевірку судом правильності нарахування сум заборгованості. Також судом не враховано, що в рахунок погашення суми заборгованості за кредитом, відповідно до поданої ним заяви, ПрАТ «СК «Уніка» 05 вересня 2016 року відшкодувало на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 38031,46 грн у рахунок залишку погашення боргу за кредитом, а тому сума заборгованості повинна бути зменшена на вказане страхове відшкодування. Вважає, що судом також не взяті до уваги норми Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 червня 2021 року постанову Житомирського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за основним та додатковим кредитом і стягнення судового збору за подання позовної заяви скасовано і справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи було встановлено, що 08 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50008345, за умовами якого останній отримав кредит строком на 60 місяців у сумі 93696,25 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 11532,80 доларів США, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, зі сплатою 9,90% річних за використання кредиту (з можливістю зміни відсоткової ставки) та інших платежів відповідно до умов договору та графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Крім того, позичальнику надано додатковий кредит у розмірі 28743,70 грн, що є еквівалентом 3527,70 доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору страхування, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка», а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

17 квітня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу № 0008345, згідно з умовами якого останній передав у заставу ТОВ «Порше Мобіліті» транспортний засіб марки VW модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, заставною вартістю 110552,06 грн.

16 березня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило вимогу на адресу ОСОБА_1 із проханням дострокового повернення суми кредиту, а також заборгованості відповідно до умов договору, яку останній отримав 22 березня 2016 року.

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 24 жовтня 2019 року розмір заборгованості за кредитним договором від 08 квітня 2013 року №50008345 становить 391723,08 грн, з яких: основна сума заборгованості за кредитом - 153 246,79 грн, основна сума заборгованості зі сплати додаткового кредиту - 58 348,13 грн, збитки - 63 648,58 грн. 3 % річних - 22 429,11 грн та інфляційні втрати у розмірі 94 050,47 грн.

Також під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2015 року був мобілізований до Збройних Сил України та проходив службу в зоні антитерористичної операції, що підтверджується відповідними довідками, які видані військовими частинами (т.1 а.с.127- 130, 135, т.3 а.с.126, 173-175).

Задовольняючи частково позовні вимоги Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що у зв"язку з направленням 18 березня 2016 року відповідачу повідомлення про усунення порушень та дострокове повернення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 22 квітня 2016 року (30 днів з дня отримання вимоги), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню поточна та строкова заборгованості за основним та додатковим кредитним договором в розмірі 211594,92, оскільки нарахування банком процентів за користування кредитом та штрафних санкцій після перенесення строку виконання основного зобов`язання є безпідставним.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися неможливо виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено наступний висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до Кредитного договору від 08 квітня 2013 року №50008345, сторони погоджуються, що компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Згідно з пунктом 3.3 Загальних умов кредитування позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню (сума до повернення розраховується компанією та вказується у повідомленні) протягом 30 днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб).

Під час розгляду справи було встановлено, що 16 березня 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту, яке отримане останнім 22 березня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором №923.

Таким чином, направивши 16 березня 2016 року вимогу про дострокове повернення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» змінило строк дії кредитного договору.

До заяви про зміну предмета позову та збільшення розміру позовних вимог від 24 жовтня 2019 року позивач приєднав зведену облікову виписку з рахунка клієнта ОСОБА_1 , на підставі якої проведено розрахунок заборгованості відповідача за період із 09 квітня 2013 року до 02 квітня 2018 року (т. 3, а. с.74-77). При цьому в зазначеній виписці вказано про загальну суму заборгованості щомісячного платежу з повернення кредиту та відсотків.

Таким чином, у розмір кредитної заборгованості, зокрема, за період із квітня 2016 року (після перенесення строку виконання основного зобов`язання) включені відсотки за період після закінчення строку виконання зобов`язання, на які кредитодавець не має права.

Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2015 року був мобілізований до Збройних Сил України та проходив службу в зоні антитерористичної операції, що підтверджується відповідними довідками, які видані військовими частинами (т.1 а.с.127- 130, 135, т.3 а.с.126, 173-175).

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18 (провадження № 61-10659св20) зазначено, що пункт 15 статті 14 Закону України Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Таким чином, нарахування ТОВ «Порше Мобіліті» відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом, починаючи з 01 січня 2015 року є безпідставним.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає зменшенню на суму страхового відшкодування в розмірі 38031,46 грн, яка виплачена ПрАТ «СК «Уніка» 05 вересня 2016 року на користь ТОВ «Порше Мобіліті» виходячи з наступного.

У пункті 5.5 Загальних умов кредитування передбачено, що позичальник зобов`язаний забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором протягом всього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка є авторизованою компанією.

На виконання умов кредитного договору 25 квітня 2013 року між страховиком ПрАТ «СК «Уніка», страхувальником ОСОБА_1 та вигодонабувачем ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/001398, згідно з умовами якого застрахована цивільна відповідальність як власника транспортного засобу - автомобіля марки VW модель Polo Sedan, кузов №№ НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598,00 куб.см.

05 вересня 2016 року ПрАТ «СК «Уніка», у зв`язку з настанням страхового випадку, перерахувало ТОВ «Порше Мобіліті» страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті від 25 квітня 2013 року №245002/4098/001398 у розмірі 38 031,46 грн (т.1 а.с.176, т. 2 а.с.123-129).

Таким чином, враховуючи, що метою страхування є забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, колегія суддів дійшла висновку, що сума страхового відшкодування, яка була перерахована позивачу страховою компанією у вищевказаному розмірі, повинна бути зарахована в погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи, що на підставі частини другою статті 1050 ЦК України ТОВ «Порше Мобіліті» змінило строк виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором та безпідставно нарахувало відсотки після 01 січня 2015 року, а також не врахувало суму страхового відшкодування, яка була перерахована позивачу страховою компанією, колегія суддів, з урахуванням зведеної облікової виписки з рахунка клієнта, на підставі якої проведено розрахунок заборгованості відповідача за період із 09 квітня 2013 року до 02 квітня 2018 року, дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним та кредитним договором в розмірі 66477,37 грн, виходячи з розрахунку: (46160,70+58348,13)-38031,46=66477,37), де 46160,70 грн. - заборгованість за основним договором; 58348,13 грн. - заборгованість за додатковим договором; 38031,46 грн. - сума страхового відшкодування.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості з 211594,92 грн. до 66477,37 грн (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог, а також враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору (особа з інвалідністю 2-ї групи), компенсувати ТОВ «Порше Мобіліті» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 664,77 грн.

Керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованості за кредитним договором №50008345 від 08 квітня 2013 року змінити, зменшивши суму заборгованості з 211594,92 грн. до 66477,37 грн.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 236,21 грн. судового збору скасувати.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 664,77 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий Судді