Провадження №: 2/755/2248/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позову без розгляду

"29" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

за участю:

представника позивача - не з`явився,

представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника відповідачки - адвоката Грищенка О.М. про залишення без розгляду позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

20 грудня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 31.01.2022 року.

Судові засідання, призначені на 31 січня 2022 року та на 21 лютого 2022 року були відкладені, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Коваленко І.В. на лікарняному та у нарадчій кімнаті відповідно. У зазначені дати уповноважений представник позивача у судові засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

17 березня 2022 року судове засідання через неявку сторін та з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, було відкладено на 02 червня 2022 року.

02 червня 2022 року (вх.№15043) до суду надійшов відзив на позов, підписаний представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Грищенком О.М. та поданий одночасно з клопотанням про поновлення строку для надання відзиву на позовну заяву. Окрім того, до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

02 червня 2022 року через неявку представника позивача, повідомленого належним чином про час, день та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено.

30 червня 2022 року (вх.№18705) до суду надійшло уточнене клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.М. про витребування доказів.

30 червня 2022 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті, судове засідання було відкладено на 28.07.2022 року.

06 липня 2022 року (вх.№19677) до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - Меркуловою В.В.

27 липня 2022 року (вх.№ЕП-6309) до суду надійшло клопотання представника позивача за довіреністю Чепіги Д.О. про відкладення розгляду справи.

28 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, причини неявки представника позивача в судове засідання визнані неповажними.

28 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва представнику відповідачки ОСОБА_1 - адвокату Грищенку О.М. було відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за правилами загального позовного провадження.

28 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.М., а саме: продовжено встановлений судом процесуальний строк для подачі відзиву на позов, відзив на позов прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи.

28 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва задоволено клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.М. про витребування доказів.Витребувано від Святошинського Управління Поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві: засвідчені належним чином копії матеріалів кримінального провадження № 0000305, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України).

29 липня 2022 року (вх.№23479) до суду надійшов відзив на заяву, поданий представником позивача за довіреністю Меркуловою В.В.

29 серпня 2022 року уповноважений представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Грищенко О.М. у судовому засіданні заявив клопотання про залишення без розгляду позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з систематичною неявкою у судові засідання уповноваженого представника позивача.

Вислухавши клопотання представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Представник позивача у судові засідання, призначені на: 31.01.2022 року, 21.02.2022 року, 17.03.2022 року, 02.06.2022 року, 30.06.2022 року, 28.07.2022 року та 29.08.2022 року, не з`являвся, із обґрунтованими заявами (клопотаннями) про неможливість явки у судові засідання до суду не звертався, доказів, які б мали підтвердити поважні причини неявки уповноваженого представника позивача в судові засідання суду надано не було, в той же час проведення судового розгляду справи без участі представника позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

За таких обставин, суд, з врахуванням статями 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Принципи цивільного процесу - змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

ВС роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції, статті 2 Цивільного процесуального кодексу одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідне положення міститься у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі №924/369/19 Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки вищевикладене свідчить про втрату позивачем заінтересованості у вирішенні даного спору, незважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді в суді, у судове засідання жодного разу не прибув, що свідчить про спрямованість дій позивача на затягування розгляду справи, а відтак з метою дотримання розумних строків розгляду справи та не допущення зловживання процесуальними правами сторін, позов слід залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 55, 131, 223, 257, 258, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Грищенка О.М. про залишення без розгляду позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали виготовлений 26 вересня 2022 року.

Суддя: І.В.Коваленко