РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі секретаря Лавріненко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Шкапенка Олександра Віталійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства "Акцент-Банк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

30.07.2021 року (згідно дати поштового відправлення) ОСОБА_2 звернувся з цим позовом до Жмеринського міськрайонного суду із вимогами стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ "А-Банк" заборгованість в сумі 38907,41 грн за кредитним договором від 24.06.2017 року та судовий збір в розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що свої зобов`язання за вказаним договором позивач АТ "А-Банк" виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав і станом на 16.07.2021 року допустив заборгованість в сумі 38907,41 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 25382,57 грн та заборгованості за відсотками в сумі 13524,84 грн, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.08.2021 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень сторони позивача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надійшло.

Відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим у встанвленому порядку місцем його проживання (а.с.25) у відповідності до вимог ч.7,8 ст.128 ЦПК України належно вручена копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів, за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідачем суду не представлено.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 24.06.2017 року відповідач ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в "А-Банку" шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, останній отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.7 на звороті).

Згідно статуту, Акціонерне товариство "Акцент-Банк" є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 22.04.2019 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача (а.с.16-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 24.06.2017 року відповідач допустив прострочену заборгованість перед позивачем, яка станом на 16.07.2021 року складає 38907,41 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 25382,57 грн та заборгованості за процентами на прострочену заборгованість в сумі 13524,84 грн (а.с.5-7).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст.204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем оспорюваного кредиту, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року в справі №755/18246/15-ц.

Отримання вказаного оспорюваного кредиту також ні в який спосіб не заперечено відповідачем.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено власні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам з огляду на наступне.

Безпосередньо укладеним між сторонами кредитним договором від 24.06.2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не визначено розмірів відсотків за кредит.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" і Тарифи користування кредитною карткою "Універсальна", розміщених на сайті http://a-bank.com.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог (а.с.8-12,12-13), визначають серед іншого пільговий період користування коштами, процентні ставки, включно із подвійною процентною ставкою за прострочені зобов`язання по кредиту (7,8% на місяць), права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, строк дії договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. Проте, вказані витяги, що представлені суду позивачем, не містять відомостей щодо їх підписання відповідачем ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2017 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Тому при вирішенні даного цивільного спору не підлягають застосуванню положення ч.1 ст.634 ЦК України, якими передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору, оскільки не виключено, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.a-bank.ua) змінювалися самим АТ "Акцент-Банк" з часу виникнення спірних правовідносин 24.06.2017 року до моменту вказаної дати звернення до суду із цим позовом 30.07.2021 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Судом враховується, що відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору стосовно умов сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки такі не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року в справі №342/180/17-ц.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 13524,84 грн задоволенню не підлягають внаслідок їх недоведеності за неналежності стосовно цих умов правочину решти представлених позивачем доказів, а саме витягів з Умов та Тарифів.

Також з огляду на відповідне обгрунтування позовної заяви та розрахунок заборгованості слідує, що банк нарахував прострочені відсотки за процентною ставкою 88,8% для картки "Універсальна" з посиланням на пункти 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг.

Однак, з наведених вище підстав судом встановлено неналежність цих доказів позивача щодо погодження сторонами застосованих у розрахунку оспорюваних заборгованості по відсоткам процентних ставок, включаючи нараховані прострочені відсотки на заборогованість по кредиту.

Натомість за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних від простроченої суми є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Втім, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на підставах саме такої спеціальної цивільно-правової відповідальності відповідача, суд з урахуванням основних засад щодо диспозитивності цивільного судочинства в межах заявлених вимог визначає, що вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 13524,84 грн є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі.

Клопотань про застосування до спірних правовідносин позовної давності ніким із сторін не заявлено.

З урахуванням сукупності наведеного суд доходить висновку, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним кредитним договором від 24.06.2017 року, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання, відтак сума заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 25382,57 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає частковому задоволенню в цій частині вимог.

Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн. (а.с.20), виходячи з обмеженої законом мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи, яка не підлягає іншому зменшенню, незалежно від розміру фактично задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.15, 16, 204, 509, 526, 527, 530, 610, 612, 614, 625-628, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (м.Дніпро, вул. Батумська, 11, рахунок № НОМЕР_2 , , МФО 307770) заборгованість за кредитним договором від 24.06.2017 року станом на 16.07.2021 року в сумі 25382 (двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 57 копійок, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 13524 гривень 84 копійок відмовити.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Суддя Вернік В.М.