Справа № 754/3550/19
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря - Вознюка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник АТ«Універсал Банк» звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бережного Я.В., в якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Бережного Я.В. щодо невжиття усіх необхідних заходів щодо передачі на примусову реалізацію в рамках зведеного виконавчого провадження № 67637676 кв. АДРЕСА_1 , яа складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 34,40 кв.м., житловою площею 16,10 кв.м., що належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Русанюком З.З. 21.12.2017 за реєстровим № 398к;

-зобов`язати приватного виконавця Бережного Я.В. провести усі необхідні заходи щодо передачі на примусову реалізацію в рамках зведеного виконавчого провадження № 67637676 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 без отримання згоди Служби у справах дітей.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що 21.12.2017 між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримаву ВАТ «Банк Універсальний» кредит у розмірі 94 626 швейцарських франків на придбання майна, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та позивачем укладено Договір іпотеки/нерухомого майна від 21.12.2007, посвідченого приватним виконавцем КМНО Русанюком З.З. та зареєстрований за № 8008. У зв`язку з посвдченням Договору іпотеки 21.12.2007 накладено заборону відчуження нерухомого майна за № 8009. 13.07.2021 рішенням Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/3550/19 ухвалено рішення та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість на користь АТ «Універсал Банк». На виконання зазначеного рішення судом видано виконавчі листи, на підставі яких приватним виконавцем Бережним Я.В. відкрито виконавчі провадження: № 67627118 та № 67626663. Приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження вчинялись заходи щодо примусового звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 006-2900/756-0770 від 21.12.2007. У відповідності до відповіді Деснянської РДА у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 . А також, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки. Вказане свідчить про наявність у боржника додаткового нерухомого майна, яке може бути використане для проживання в тому числі малолітніх дітей, в разі реалізації предмета іпотеки. Посилаючись на викладене, скаржник просить визнати протиправною діяльність приватного виконавця Бережного Я.В. та зобов`язати останнього провести усі не обхідні заходи щодо передачі майна на примусову реалізацію без отримання згоди Служби у справах дітей.

Ухвалою суду від 21.01.2022 постановлено прийняти скаргу до розгляду та призначено судове засідання по справі.

Ухвалою суду від 09.08.2022 витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бережного Ярослава Вікторовича належним чином завірену копію матеріалів зведеного виконавчого провадження № 67637676.

01.09.2022 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. надійшла завірена копія матеріалів зведеного виконавчого провадження № 67637676.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився,про розгляд справи повідомлений належним чином, при цьому матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі строни заявника, вимоги підтримує в повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання явку своїх представників не забезпечили. Про розгляд справи повідомлялись належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга підягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зі змісту скарги вбачається, що остання подана в порядку ст. 447 ЦПК України, відповідно якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бережного Я.В. перебуває зведене виконавче провадження № 67637676 з примусового виконання виконавчих листів № 754/3550/19, виданих 26.10.2021 року Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 650 швейцарський франків, та стягнення витрат по сплаті судового збору у розмірі 19 666,51 грн., що підтверджується постановою приватного виконавця Бережного Я.В. від 23.11.2021 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

21.12.2017 між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 006-2900/756-0770, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримаву ВАТ «Банк Універсальний» кредит у розмірі 94 626 швейцарських франків на придбання майна, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» 21.12.2007 укладено Договір іпотеки/нерухомого майна, посвідченого приватним виконавцем КМНО Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 8008.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, № інформаційної довідки 293837383 від 05.01.2022 ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.07.2015 П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, як вбачається з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за зазначеною вище адресою зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зокрема, також на праві власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки, 8008 від 21.12.2007, що підтверджується інформацію згідно відомостей з державного реєстру іпотек.

Згідно відомостей з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Скаржник посилається на протиправну бездіяльність приватного виконавця щодо примусового виконання виконавчого документа, при цьому зазначає, що такі дії порушують право стягувача в рамках виконавчого провадження на своєчасне та повне задоволення законних вимог по виконавчому листу № 754/3550/19, виданому 26.10.2021 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У відповідності до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з п. 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

П. 3 Розділу II Порядку визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підп.3 п. 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Приватним виконавцем здійснено звернення із запитом до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, та, як вбачається з відповіді від 17.02.2022 № 10223-827, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА у м. Києві на запит від 12.01.2022 № 67627118/1 щодо можливості реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , при розгляді питань пов`язаних із захистом особистих, майнових та житлових прав дітей комісією з питань захисту прав дитини беруться до уваги пояснення законних представників дітей, якими є, зокрема, батьки дитини, відповідно до яких встановлюється факт постійного проживання дитини за вказаною адресою, наявність іншого житла тощо. Також проінформовано щодо направлення за адресою проживання родини запрошення щодо надання пояснень по суті запиту.

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані в спірній квартирі 10.11.2009 та 26.07.2019, тобто після укладення іпотечного договору.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому має неповнолітня дитина.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про протиправність дій приватного виконавця щодо подання заявки на реалізацію арештованого майна, право користування у якому має неповнолітня дитина, без отримання дозволу від органу опіки та піклування або відповідного рішення суду на передачу такого спірного майна на реалізацію.

Ураховуючи наведене та зважаючи на відсутність згоди органу опіки та піклування щодо реалізації спірного майна, право користування яким мають малолітні діти та відсутність судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, суд приходить до висновку про неможливість примусової реалізації в рамках виконавчого провадження спірного майна без згоди органу опіки та піклування.

Суд критично відноситься до твердження скаржника щодо того, що боржник, як іпотекодавець, всупереч умов вказаного договору, не повідомляв іпотекодержателя АТ «Універсал Банк» про реєстрацію в іпотечному майні малолітніх дітей та згоди на проведення вказаних дій не отримував, є безпідставними, оскільки у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19) суд касаційної інстанції указав, що факт реєстрації боржником в іпотечному майні неповнолітньої особи не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти. Стягувач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, спричинене порушенням умов Іпотечного договору у спосіб, встановлений нормами законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту бездіяльності приватного виконавця, оскільки зазначені дії вчинені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Інші доводи та посилання заявника не є підставою для задоволення скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, зацікавлена особа: ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Повний текст ухвали суду складено 27.09.2022.

Суддя