ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3477/22 Справа № 183/337/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Патики Андрія Володимировича на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року у справі за позовом Керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи Державне підприємство "Новомосковське лісове господарство", Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів, витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи Державне підприємство "Новомосковське лісове господарство" про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів, витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області посилався на те, що пунктом 12 рішення Піщанської сільської ради від 12 березня 2008 року №1-18/V "Про передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видачу державного акта на право власності на земельні ділянки на території АДРЕСА_1 " затверджено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та передано ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 980212 від 31 березня 2008 року, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :03:016:0340. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 04 листопада 2008 року ОСОБА_2 відчужила зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_3 , який, у свою чергу, за договором купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_4 , а за договором купівлі-продажу від 17 листопада 2009 року ОСОБА_4 відчужив цю земельну ділянку на користь ОСОБА_1 . Спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення і перебуває у постійному користуванні ДП "Новомосковське лісове господарство", а її передача у власність фізичній особі відбулася з порушенням норм Земельного кодексу України, Лісового кодексу України, Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", поза межами компетенції сільської ради, без згоди постійного землекористувача, з порушенням порядку зміни цільового призначення земельної ділянки. Той факт, що на час прийняття оскаржуваних рішень спірна земельна ділянка перебувала в постійному користуванні державного підприємства лісового господарства, тобто відносилася до земель державної власності, було встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2013 року у справі № 20/5005/9915/2012 за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до Піщанської сільської ради, треті особи ДП "Новомосковське лісове господарство", Управління Держземагенства в Новомосковському районі Дніпропетровської області, про визнання незаконними та скасування рішень. Крім того, факт перевищення головою Піщанської сільської ради ОСОБА_5 службових повноважень при прийнятті рішень щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду в межах 74 та 75 кварталів Новомосковського лісництва ДП "Новомосковське лісове господарство" був встановлений під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000006. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 04 березня 2014 року зазначене кримінальне провадження, порушене відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 365 КК України, закрите у зв`язку з декриміналізацією, тобто з нереабілітуючих підстав. Таким чином, оскільки Дніпропетровська ОДА як орган, уповноважений розпоряджатися землями державної власності, не надавала своєї згоди на передачу земельної ділянки державного лісового фонду у власність ОСОБА_2 та не уповноважувала на це Піщанську сільську раду, то земельна ділянка вибула з володіння держави поза її волею і має бути повернута власнику. На підставі викладеного, керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області просив суд визнати неправомірним та скасувати пункт 12 рішення Піщанської сільської ради від 12 березня 2008 року № 1-18/V "Про передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та видачу державного акта на право власності на земельні ділянки на території АДРЕСА_1 " щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_2 ; визнати недійсним державний акт серії ЯЕ № 980212, виданий 31 березня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 ; витребувати спірну земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави в особі Дніпропетровської ОДА.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :03:016:0340, за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 50-52).

28 липня 2017 року Піщанською сільською радою подано заяву про застосування строку позовної давності у справі (т.1 а.с. 141-143).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року до участі у справі, як третю особу залучено Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (т.2 а.с.66-68).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року частково задоволено позовні вимоги керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровської ОДА земельну ділянку загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено (т.2 а.с.125-138).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Патика А.В. просить рішення суду від 29 липня 2020 року скасувати в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровської ОДА земельну ділянку загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області просить рішення суду від 29 липня 2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Патики А.В. залишити без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Патики А.В. задоволено. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року скасовано. В задоволенні позову відмовлено (т.3 а.с.7-17).

Постановою Верхового Суду від 26 січня 2022 року задоволено частково касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в частині вирішення позовних вимог керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство "Новомосковське лісове господарство", Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання неправомірним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним державного акта скасовано, а рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року в частині вирішення вказаних позовних вимог залишено в силі. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року в частині вирішення позовних вимог керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство "Новомосковське лісове господарство", Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про витребування земельної ділянки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.139-154).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За загальним правилом, закріпленим у статті 387 ЦК України, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні були встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна із чужого володіння.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, пунктом 12 рішення Піщанської сільської ради від 12 березня 2008 року № 1-18/V "Про передачу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та видачу державного акта на право власності на земельні ділянки на території АДРЕСА_1 " затверджено проект із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, та передано ОСОБА_2 у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території АДРЕСА_2 (т.1 а.с.17, 18).

На підставі вищевказаного рішення сільської ради ОСОБА_2 отримала державний акт серії ЯЕ № 980212 від 31 березня 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с.12).

04 листопада 2008 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужила вищезазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_3 (т.1 а.с.13).

25 вересня 2009 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_4 (т.1 а.с.14).

17 листопада 2009 року за договором купівлі-продажу від ОСОБА_4 відчужив цю земельну ділянку на користь ОСОБА_1 (т.1 а.с.15).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2013 року у справі № 20/5005/9915/2012 було задоволено позовні вимоги заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до Піщанської сільської ради, треті особи ДП "Новомосковське лісове господарство", Управління Держземагенства в Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання незаконними та скасування рішень (т.1 а.с.26-28).

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що рішеннями Піщанської сільської ради №№ 26-16/У, 27-16/У, 28-16/У, 29-16/У, 30-16/У, 31-16/У, 32-16/У, 33-16/У, 34-16/У, 35-16/У, 36-16/У, 37-16/У, 38-16/У, 39-16/У, 40-16/У, 41-16/У, 42-16/У, 43-16/У, 44-16/У, 45-16/У, 46-16/У, 47-16/У, 48-16/У, 49-16/У, 50-16/У, 51-16/У, 52-16/У, 53-16/У, 54-16/У, 55-16/У, 56-16/У, 57-16/У, 58-16/У, 59-16/У, 60-16/У, 61-16/У, 62-16/У, 63-16/У, 64-16/У, 65-16/У, 66-16/У, 67-16/У від 29 грудня 2007 року незаконно вилучено із земель лісового фонду та введено у межі села Піщанка, змінено цільове призначення та переведено в землі житлової і громадської забудови земельні ділянки 74 та 75 кварталів Новомосковського лісництва ДП "Новомосковське лісове господарство".

Матеріалами справи підтверджено, не спростовано сторонами, що земельна ділянка, яка була передана у приватну власність ОСОБА_7 , має статус земельної ділянки лісогосподарського призначення та належить до земель ДП "Новомосковське лісове господарство" (квартал НОМЕР_1), земельна ділянка відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2004 та 2014 років знаходиться у 75 кварталі ДП "Новомосковське лісове господарство", належить до земель Державного лісового фонду та з 2002 року не змінювала свого цільового призначення - землі лісогосподарського призначення (т.1 а.с. 20, 21).

Прокурор посилається на порушення Піщанською сільською радою інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка, відповідно до вимог п.5 ст.122 Земельного Кодексу України, наділена повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Оскільки Дніпропетровська обласна державна адміністрація, як орган, уповноважений розпоряджатися землями державної власності, своєї згоди на передачу земельної ділянки державного лісового фонду у власність громадянці ОСОБА_2 , яка в подальшому неодноразово була відчужена: ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , не надавав і Піщанську сільську раду на це не уповноважував, то земельна ділянка вибула з володіння держави поза волею повноважного органу і має бути повернута власнику з незаконного володіння, з підстав, визначених ст.ст. 387, 388 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що спірна земельна ділянка на теперішній час перебуває у незаконному володіння ОСОБА_1 , позовні вимоги керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави є законними та обґрунтованими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації в частині про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_1 , суд першої інстанції в своєму рішення зазначив про те, що інші відповідачі не заявляли про сплив позовної давності щодо цих позовних вимог, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового рішення в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чернусь П.О. звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у цій справі (т.2 а.с.60, 61).

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правових висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та статтею 74 цього Кодексу (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 183/2537/16 (провадження № 61-18603св19), на які послався заявник в касаційній скарзі, зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Листом №01-84-2382 від 06 вересня 2016 року Новомосковська місцева прокуратура Дніпропетровської області повідомила Дніпропетровську ОДА про протиправне рішення Піщанської сільської ради та неправомірне розпорядження земельними ділянками лісового фонду. Було встановлено, що фізичні особи незаконно отримали у власність за рахунок земель державного лісового фонду земельні ділянки, у тому числі земельну ділянку кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 (т.3 а.с.192, 193).

Листом №41-4167/0/2-16 від 19 вересня 2016 року Дніпропетровська ОДА надала Новомосковській місцевій прокуратурі Дніпропетровської області інформацію про те, що розпорядчих актів або інших правових документів щодо делегування Піщанській сільській раді повноважень стосовно розпорядження земельними ділянками, в тому числі і спірної, Дніпропетровською ОДА не приймалося, письмові повідомлення про передачу вищевказаних земельних ділянок громадянам у власність від Піщанської сільської ради не надходили (т.3 а.с.194).

У цьому листі Дніпропетровська ОДА зазначила, що Лист №01-84-2382 від 06 вересня 2016 року Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області отримано було Дніпропетровською ОДА 09 вересня 2016 року (т.3 а.с.194).

Отже, з 09 вересня 2016 року Дніпропетровська ОДА з Листа №01-84-2382 Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року довідалася про порушення її права.

Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду позовом у цій справі - 23 січня 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, який має відраховуватися з 09 вересня 2016 року, тобто з дня коли Дніпропетровська ОДА довідалася про порушення її права.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строків позовної давності спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог, незаконності та необґрунтованості рішення в оскаржуваній частині є безпідставними.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року частковому скасуванню в частині витребування земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровської ОДА загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації в цій частині з інших правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Патики Андрія Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2020 року у справі за позовом Керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи Державне підприємство "Новомосковське лісове господарство", Головне Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання недійсними державних актів, витребування земельної ділянки - скасувати в оскаржуваній частині про витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровської ОДА земельну ділянку загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 .

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,2492 га, кадастровий номер :03:016:0340, розташовану по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 2400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова