ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1253/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1469/19 Категорія: 301030300 Тептюк Є. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Топор Ігор Олександрович;

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гнатюк Анастаія Іванівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ майна в натурі в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна, визнання права на реєстрацію майна, витребування 1/2 частини земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 22 листопада 2001 року по 17 березня 2015 року. У березні 2010 року подружжя придбало у ОСОБА_4 земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0246 та недобудований садовий будинок, загальною площею 48 кв.м., який був розташований на даній земельній ділянці. Земельна ділянка розташована на території СТ «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району. Її вартість становила 20000 доларів США. Юридичним оформленням купівлі-продажу нерухомого майна займався ОСОБА_2 .

Придбавши садовий будинок, подружжя протягом 2010-2013 років спільною працею та за спільні кошти здійснили істотне його поліпшення, однак у червні 2014 року, позивач з`ясувала, що 25 березня 2010 року з ОСОБА_4 був оформлений не договір купівлі-продажу земельної ділянки, а договір дарування виключно земельної ділянки.

Крім того, у 2014 році, позивач дізналася, що ОСОБА_2 , переслідуючи мету унеможливити відновлення права ОСОБА_1 на майно, здійснив ряд фіктивних правочинів по відчуженню земельної ділянки. Так, ОСОБА_2 , 20 січня 2012 року оформив договір купівлі-продажу земельної ділянки з другом ОСОБА_5 , при цьому подружжя продовжувало проживати однією сім`єю в садовому будинку.

ОСОБА_5 , не вступаючи у фактичне володіння і користування земельною ділянкою, 28 березня 2012 року подарував її матері відповідача ОСОБА_6 . 19 вересня 2014 року ОСОБА_6 продала земельну ділянку ОСОБА_3 . Таким чином спільно набуте майно в результаті недійсних правочинів опинилось у володінні третьої особи ОСОБА_3 . Поряд з тим, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не набули право власності на розташований на земельній ділянці садовий будинок, ні у вигляді незавершеного будівництвом об`єкту, ні у вигляді сукупності будівельних матеріалів, оскільки предметом їх угоди є виключно земельна ділянка. Дані обставини свідчать про те, що станом на момент подання позову, спірний садовий будинок як незавершений будівництвом об`єкт є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і перебуває у незаконному володінні ОСОБА_3 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2018 року, визнано удаваним правочином договір дарування земельної ділянки, розміром 0,0468 га, з кадастровим :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», укладений 25 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як такий, що вчинено для приховання договору купівлі-продажу, та визнано таким, що 25 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,0468 га, з кадастровим :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро» із розташованою на цій ділянці спорудою у вигляді садового будинку, як сукупності будівельних матеріалів.

Позивач вважає, що оскільки рішенням суду встановлено юридичний факт купівлі-продажу майна, спірне майно, а саме земельна ділянка із розташованим на ній садовим будинком у вигляді незавершеного будівництвом об`єкта, є спільною сумісною власністю. Будівництво садового будинку закінчено і він фактично експлуатується за своїм призначенням, але не приймався до експлуатації і право власності на нього не оформлювалось з вини відповідача.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя провести розподіл садового будинку з надвірними спорудами по варіанту 3 експертизи, викладеному у висновку експерта за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи по цивільній справі №707/1469/19 від 14.09.2021 року №05/21-БТ, ЗТ, проведеного судовим експертом Оніщенко Надією Сергіївною: виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину незавершеного будівництвом об`єкту садового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані у садівничому товаристві «Дніпро» Червонослобідської сільської ради Черкаського району на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0246, згідно варіанту 3 розподілу садового будинку з надвірними будівлями та спорудами у відповідності до часток 1/2 до 1/2 - як першому співвласнику по варіанту 3 експертизи, викладеному у висновку експерта від 14.09.2021 року №05/21-БТ, ЗТ, проведеного судовим експертом Оніщенко Надією Сергіївною; визнати за ОСОБА_1 право на оформлення та реєстрацію у відповідних органах та в установленому законом порядку, права власності на виділене їй майно; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 за кадастровим номером :01:001:0246, яка перейшла у її власність для обслуговування виділеної частини незавершеного будівництвом об`єкту садового будинку з господарськими спорудами, що розташований на зазначеній земельній ділянці, площею 224 м2, яка виділена ОСОБА_1 в роздільне користування, відповідно до 3 варіанту розподілу садового будинку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що оскільки садовий будинок, як сукупність будівельних матеріалів, зведений на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро», без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, спірний будинок є об`єктом самочинного будівництва, а не об`єктом незавершеного будівництва як вважає позивач. У зв`язку із цим суд відмовив у задоволенні позовних вимог щодо виділення та визнання права власності на частину незавершеного будівництвом об`єкту садового будинку з господарськими спорудами. Інші позовні вимоги є похідними, тому в їх задоволенні суд також відмовив.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі вказує, що суд не визначився із правовим статусом майна та ухвалив незаконне рішення. Визнаючи садовий будинок самочинним, судом проігноровано надані позивачем докази.

Зазначає, що жодна зі сторін не вказувала, що садовий будинок є самочинно збудованим, тому суд з незрозумілих обставин дійшов протилежного висновку всупереч позиції усіх сторін.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу, що садовий будинок збудований з порушенням будівельних норм.

Стверджує, що 25 березня 2010 року сторонами придбана земельна ділянка та садовий будинок.

Вказує, що визнаючи будинок самочинним будівництвом, суд послався на Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05 липня 2011 року «Про порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», який був прийнятий після будівництва спірного майна.

Зазначає, що Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03 липня 2018 року затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт. Вказаний документ надає можливість у спрощеному порядку ввести в експлуатацію, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані (без оформлення дозвільних документів) у період з 05 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року, за умови, що вони збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення, тому скаржниця вважає, що спірний садовий будинок не може бути визнаний самочинним.

Стверджує, що судом не враховано правові висновки Верховного Суду щодо поділу об`єкта незавершеного будівництва.

Вважає, що висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки є незаконним.

Звертає увагу, що призначаючи будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, суд практично вже дослідив і зробив висновок, що спірне майно належить на праві спільної сумісної власності колишньому подружжю, отже підлягає поділу, та що садовий будинок не є самочинним будівництвом. Тому вважає необґрунтованою зміну судом своїх висновків після проведення судової експертизи та відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2012 року ОСОБА_2 , як продавець, та ОСОБА_5 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0468 га, кадастровий номер :01:001:0246, яка розташована у садівничому товаристві «Дніпро», в адмінмежах Червонослобідської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Земельна ділянка належить продавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №814420, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Черкаси та Черкаському районі Черкаської області 23 березня 2010 року, в якому є відмітка про перехід права власності до ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого Дмитренко Д.М., нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори 25 березня 2010 року.

28 березня 2012 року ОСОБА_5 , як дарувальник, та ОСОБА_6 , як обдарована, уклали договір дарування земельної ділянки, за яким дарувальник безоплатно передає у власність, а обдаровувана приймає у власність земельну ділянку загальною площею 0,0468 га, яка розташована в адмінмежах Червонослобідської сільської ради у садівничому товаристві «Дніпро», Черкаського району та області, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Земельна ділянка має кадастровий номер :01:001:0246.

19 вересня 2014 року ОСОБА_6 , як продавець, та ОСОБА_3 , як покупець, уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0468 га, яка розташована у садівничому товаристві «Дніпро», Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0246.

Згідно повідомлення СТ «Дніпро» від 11 лютого 2017 року №75, ОСОБА_2 став членом СТ «Дніпро» з 17 квітня 2010 року, у зв`язку із купівлею у ОСОБА_4 земельної ділянки № НОМЕР_1 та розташованого на ній садового будинку. На момент вступу в члени товариства на ділянці № НОМЕР_1 існував садовий будинок. ОСОБА_2 проживав разом з сім`єю у складі ОСОБА_1 та їх сина ОСОБА_7 в садовому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_1 в період з 01 квітня 2010 року по березень 2014 року включно. 18 лютого 2012 року ОСОБА_2 вибув з членів СК «Дніпро» у зв`язку з продажем земельної ділянки. Після виходу із членів кооперативу ОСОБА_2 разом із сім`єю у складі ОСОБА_1 та їх сина ОСОБА_7 продовжував проживати у садовому будинку до березня 2014 року. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 здійснювали добудову садового будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_1 .

У другому повідомленні СТ «Дніпро» від 11 лютого 2017 року №75 зазначено, що ОСОБА_4 була членом СТ «Дніпро» з 27 березня 2010 року на праві переходу права власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що розташована в СТ «Дніпро» в порядку спадкування. На момент вступу ОСОБА_4 в право власності та члени кооперативу, на земельній ділянці існував садовий будинок. ОСОБА_4 була власницею цього садового будинку. Попереднім, до ОСОБА_4 , власником садового будинку була її мати ОСОБА_8 ОСОБА_4 вибула з членів СТ «Дніпро» з 27 березня 2010 року, у зв`язку з продажем земельної ділянки та садового будинку ОСОБА_2 . На момент виходу ОСОБА_4 з членів кооперативу на земельній ділянці № НОМЕР_1 існував садовий будинок.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2019 року та постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року, визнано удаваним правочином договір дарування земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро» укладений 25 березня 2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренко Д.М. (реєстровий № 2-579 ), як такий, що вчинено для приховання договору купівлі-продажу, який укладено 25 березня2010 року, між ОСОБА_9 , як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем. Визнано таким, що 25 березня 2010 року між ОСОБА_9 , як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,0468 га з кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в садовому товаристві «Дніпро» із розташованою на цій ділянці споруди у вигляді садового будинку, як сукупності будівельних матеріалів.

З листа СТ «Дніпро» від 21 травня (рік не зазначено) за №1 вбачається, що на земельній ділянці № НОМЕР_1 , кадастровий номер :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро» розташований літній садовий будинок з господарськими спорудами зі 100% ступенем готовності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 вересня 2019 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2014 року, належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0246, площею 0,0468 га, що розташована у садівничому товаристві «Дніпро», с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Згідно із висновком № 05/21-БТ від 22 вересня 2021 року судового експерта Оніщенко Надії Сергіївни за результатами проведення комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи, будівельна готовність садового будинку з мансардою літ. «А» визначається, як сума питомих ваг фактично збудованих елементів і складає 100%. Отже, будівельна готовність садового будинку з мансардою літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро» Черкаського району Черкаської області складає 100%. Враховуючи ступінь будівельної готовності садового будинку літ. «А» - 100%, його технічний стан добрий, провести реальний розподіл садового будинку літ. «А», який знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради СТ «Дніпро», з дотриманням рівності ідеальних часток співвласників у співвідношенні 1/2 до 1/2 із подальшим переплануванням вбачається можливим. Експертом запропоновано чотири варіанти розподілу садового будинку літ. «А» з надвірними будівлями та спорудами у співвідношенні часток 1/2 до 1/2. Також експертом запропоновано чотири варіанти розподілу земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0.0468 га за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників 1/2 до 1/2 та відповідно до запропонованих варіантів розподілу садового будинку літ. «А» з надвірними будівлями та спорудами.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що садовий будинок, розміщений на земельній ділянці № НОМЕР_1 , площею 0.0468 га за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», є об`єктом самочинного будівництва, тому не може бути поділений із виділенням в натурі та визнанням за позивачем права власності на частину спірного будинку із господарськими будівлями.

Так, судом вірно встановлено, що позивачем не надано доказів будівництва вказаного садового будинку у встановленому законом порядку, зокрема, із затвердженням проекту будівництва, отриманням відповідних дозволів на будівництво від уповноважених органів, отриманням будівельного паспорта, а також прийняття в експлуатацію об`єкту завершеного будівництва.

Належних доказів того, що відповідачем ОСОБА_2 під час придбання земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0.0468 га за кадастровим номером :01:001:0246, що розташована в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради в СТ «Дніпро», було придбано і садовий будинок, матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03 липня 2018 року надає можливість у спрощеному порядку ввести в експлуатацію, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані (без оформлення дозвільних документів) у період з 05 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року, за умови, що вони збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення, тому спірний садовий будинок не може бути визнаний самочинним, є безпідставними.

Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності вже після відчуження відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки, на якій розташований спірний садовий будинок. Крім того вказаним Наказом затверджено досудовий порядок введення в експлуатацію, зокрема, садових будинків, однак, не встановлено будь-який особливий статус для садових будинків з приводу набуття права власності на вказані будинки, чи відсутності необхідності введення в експлуатацію садового будинку.

Твердження скаржниці про те, що жодна зі сторін не вказувала, що садовий будинок є самочинно збудованим, тому суд з незрозумілих обставин дійшов протилежного висновку всупереч позиції усіх сторін, колегія суддів відхиляє, оскільки судом зроблено висновок про статус спірного садового будинку відповідно до норм цивільного законодавства, а відсутність заперечень сторін у справі не є підставою для визнання нерухомого майна об`єктом незавершеного будівництва.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять жодного доказу, що садовий будинок збудований з порушенням будівельних норм, не спростовують правильності висновків суду, що спірне нерухоме майно є об`єктом самочинного будівництва.

Твердження скаржниці, що визнаючи будинок самочинним будівництвом, суд послався на Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05 липня 2011 року «Про порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», який був прийнятий після будівництва спірного майна, спростовуються даними технічного паспорту, згідно із яким рік спорудження садового будинку вказано 2011 (без зазначення конкретного місяця), а у 2015 році було здійснено прибудову а1 та навіс Б (т. 1 а.с. 77).

Під час розгляду справи судом обґрунтовано не враховано правові висновки Верховного Суду щодо поділу об`єкта незавершеного будівництва, на що вказує скаржниця, оскільки судом встановлено, що спірне нерухоме майно є об`єктом самочинного будівництва, тому вказані висновки не підлягають застосуванню у даній справі.

Твердження ОСОБА_1 про те, що призначаючи будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, суд практично вже дослідив і зробив висновок, що спірне майно належить на праві спільної сумісної власності колишньому подружжю, отже підлягає поділу, та що садовий будинок не є самочинним будівництвом, є помилковими. Призначення судом експертизи не свідчить про висловлення судом позиції з приводу позовних вимог, а є процесуальними діями суду, передбаченими цивільним процесуальним законодавством, для повного та всебічного розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виділ в натурі та визнання за останньою права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом об`єкту садового будинку з господарськими спорудами.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про виділ в натурі та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок, відповідно до 3 варіанту розподілу висновку експерта, оскільки вказаний розподіл проведено експертом з урахуванням можливого поділу садового будинку з господарськими спорудами, а судом встановлено неможливість поділу будинку у зв`язку із самочинністю даного будівництва.

Інші позовні вимоги є похідними від основної вимоги, тому не підлягають до задоволення, як обґрунтовано визначено судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 29 вересня 2022 року