Справа № 211/2873/22
Провадження № 2-о/211/101/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 жовтня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Андрійченко А.Ю.

за участі:

заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Артеменко О.В.

у відсутності:

представника заінтересованої особи Служба у справах дітей Широківської селищної ради, представника заінтересованої особи КНП «Криворізька МДЛ №4»

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей Широківської селищної ради, КНП «Криворізька МДЛ №4» про встановлення факту батьківства-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, що має юридичне значення, яку уточнював та в обґрунтування якої зазначив, що у період з 01.10.2020 року по 20.02.2022 року проживав без реєстрації шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Весь період спільного проживання ОСОБА_2 вела аморальний спосіб життя, що призводило до постійних сварок та скандалів.

20.02.2022 року ОСОБА_2 повідомила заявника про те, що за час проживання з ним вона впевнилась у своїх глибоких почуттях до колишнього чоловіка та йде, додавши, що вона на третьому місяці вагітності та має намір позбутися дитини.

З початком війни в України, через зміну локації місця знаходження організації де працює (ДСНС України), він переїхав до м. Кривого Рогу де у серпні 2022 року, випадково зустрів спільну з колишньою співмешканкою знайому, яка повідомила про народження сина. У Комунальному некомерційному підприємстві «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» (м. Кривий Ріг, вул. П. Феденка, 1) йому повідомили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 9-07 год. ОСОБА_2 народила дитину -хлопчика, та від дитини вона відмовилась, реєструвати народження не збиралася, покинула дитину у пологовому будинку. При цьому йому роз`яснили, що на жодну заяву, навіть на адвокатський запит, відповіді йому надаватися не будуть,оскільки він юридично є сторонньою людиною та дитина найближчим часом буде поставлена на облік та передана на усиновлення.

Він не має власних дітей, вважає що народжений ОСОБА_2 хлопчик є його сином, у звязку із чим є необхідність встановити факт його батьківства та виховувати дитину самостійно. Саме з цією метою змушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Артеменко О.В., кожен окремо, заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Широківської селищної ради в особі начальника надали суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу без участі їх представника та прийняти рішення на розсуд суду керуючись чинним законодавством України.

Представник заінтересованої особи КНП «Криворізька МДЛ №4» до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлялись.

Заслухавши заявника та його представника, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява з урахуванням її уточнення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до медичного свідоцтва про народження № 2344 від 12.08.2022 року, ОСОБА_2 , в зареєстрованому шлюбі не перебуває, у КНП "Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром" Криворізької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09-07 годині народила дитину - хлопчика.

12.08.2022 року ОСОБА_2 відповідною заявою відмовилася забирати новонароджену дитину з пологового будинку - КНП "Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром" Криворізької міської ради.

Про те, що ОСОБА_2 відмовилась забирати дитину, КНП "Криворізьким перинатальним центром зі стаціонаром" Криворізької міської ради 12.08.2022 року було складено акт № 643 закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки(матір або батько), інші родичі або законний представник відмовились забрати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я.

12.08.2022 року КНП "Криворізьким перинатальним центром зі стаціонаром" Криворізької міської ради за вих. № 644 на адресу Служби у справах дітей Широківської селищної ради, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована у смт. Широке, було направлено повідомлення про покинуту дитину « ОСОБА_3 » хлопчика, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.08.2022 року рішенням виконавчого комітету Широківської селищної ради № 192 «Про державну реєстрацію народження дитини, яка потребує соціального захисту» рекомендовано Широківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) здійснити реєстрацію народження дитини на прізвище « ОСОБА_3 », хлопчика, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реєстрація народженої ОСОБА_2 дитини підтверджено свідоцтвом про народження виданим Широківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро), що підтверджує народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 85), матір`ю якого зазначено ОСОБА_2 .

Факт перебування заявника ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 та проживання однією сім`єю у період з 01.10.2020 року по 20.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом сусідів засвідченого головою ОСББ «ЖВ Гагаріна 27» Головченко О.А. від 19.08.2022 року.

За клопотанням представника заявника ухвалою суду від 08.09.2022 року було призначено по справі судово- медичну генетичну експертизу.

Відповідно до висновку експерта № 1727 від 05.10.2022 року, вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складає не менше 99,9999%.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини третьої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

На підставі абзацу першого частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Правова підстава звернення в порядку окремого провадження:

- Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК

( 2947-14 ), приймаються до судового розгляду, якщо:

- дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає

спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про

батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем

матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері

(ч. 1 ст. 135 СК ( 2947-14 );

- у разі смерті матері, а також за неможливості встановити

місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за

заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу

охорони здоров`я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК

( 2947-14 );

- батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації

народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст.

135 СК ( 2947-14 ).

Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть

звертатися до суду лише особи, зазначені у СК ( 2947-14 ). У разі

пред`явлення такого позову іншими особами суддя відповідно до п. 3

ч. 3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України ( 1618-15 )

(далі - ЦПК) відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки

в таких випадках позивач не має права представляти інтереси

дитини. Поняттям "родичі", яке вживається в СК ( 2947-14 ),

охоплюються такі особи: баба, дід, прабаба, прадід, повнорідні

брат і сестра. "Членами сім`ї" є мачуха, вітчим, які проживають однією

сім`єю з малолітніми або неповнолітніми пасинком, падчеркою. "Інші особи" - це особи, в сім`ї яких виховується дитина.

Ними можуть бути тітка, дядько, двоюрідні сестра, брат, а також

сусіди чи інші сторонні особи.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про

визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра

вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою

особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка

досягла повноліття.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленомустаттями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року).

А тому заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 7 ст. 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4 12, 18, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт, що народжений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Комунальному некомерційному підприємстві «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» (м. Кривий Ріг, вул. П. Феденка, 1) є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто факт батьківста ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 26.10.2022 року