Провадження №2/521/1030/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Івчук К.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на свою користь моральну шкоду, заподіяну смертю особи у розмірі 400000,00 гривень.

Позов обґрунтований такими обставинами.

30.11.2019 року на пішохідному переході 1508 км. ПК4 станції Одеса-Головна (зупинкова платформа Одеса-Мала) електровоз ЧС4 №059, що слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса під керуванням машиніста ОСОБА_2 , скоїв наїзд на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер. Померлий ОСОБА_3 приходився чоловіком позивачу. За фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 та розпочато досудове розслідування. У Довідці про причину смерті ОСОБА_3 №3956 від 02.12.2019 року зазначено, що причиною смерті стало травмування велосипедиста при зіткненні з поїздом. Електровоз ЧС4 №059, який обліковується на балансі виробничого підрозділу локомотивне депо Київ-Пасажирський Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Українська залізниця», слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса, під керуванням машиніста ОСОБА_2 , який знаходиться у трудових відносинах з AT «Українська залізниця» з 19.06.2008 року по теперішній час, що підтверджується Листом-відповіддю з AT «Українська залізниця» ЦЦТех-08/229 від 22.07.2021 року. Також у даному листі зазначено, що у ході службового розслідування встановлено факт травмування зі смертельним наслідком ОСОБА_3 на пішохідному переході 1508 км ПК 4 станції Одеса-Головна, про що було складено акт службового розслідування від 02.12.2019 року.

Представник позивача вказує, що смертельна ДТП та раптова втрата чоловіка завдали моральної шкоди позивачу, спричинили надзвичайні душевні страждання, які продовжуються до цих пір. До загибелі ОСОБА_3 вони проживали однією сім`єю, разом проводили усі будні та святкові дні. Позивач з чоловіком прожили у шлюбі 26 років та виховали двох доньок, мали стійкі сімейні зв`язки. Смерть чоловіка стала різкою психотравматичною подією, яка викликала надзвичайний стрес у позивача. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 відчуває гостре відчуття несправедливості, оскільки трагічна подія повністю змінила її життя та забрала близьку людину. Обидві доньки позивача вже дорослі та влаштовують своє життя, тому після втрати чоловіка вона залишилась жити на самоті, що безумовно пригнічує жінку та провокує постійну тугу за загиблим. Представник ОСОБА_1 зазначає, що смерть чоловіка значно погіршила життя позивача у фінансовому плані, адже саме ОСОБА_3 забезпечував родину. Він не мав офіційного місця працевлаштування, але постійно шукав варіанти заробітку, не боявся важкої праці та в день ДТП він саме прямував на роботу на велосипеді. Смерть чоловіка призвела до виникнення додаткових обов`язків в житті позивача, оскільки ту частину обов`язків в сім`ї, яку робив чоловік тепер змушена робити позивач.

Враховуючи те, що позивача та загиблого об`єднували тісні стосунки, вона отримувала підтримку та допомогу від загиблого, а також те, що смерть повністю змінила її життя у всіх сферах, зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивач оцінює розмір грошового відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті 400000,00 гривень.

22 жовтня 2021 року представникомАТ «Українська залізниця» було надано відзив із запереченнями щодо позову. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача зазначила наступне.

Наказом від 02.12.2019 № 709-ДН-1/од виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» було створено комісію з розслідування транспортної події - аварії та травмування сторонньої особі зі смертельним наслідком, що сталася 30.11.2019 року на станції Одеса-Головна біля пасажирської платформи Одеса-Мала поїздом № 57 сполученням Ковель-Одеса.

Комісією складено Акт службового розслідування дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2019 року. Згідно Акту службового розслідування аварії встановлено, що 30.11.2019 року 10 год. 08 хв. на 1508 км пк4 (зупинка платформа Одеса-Мала) станції Одеса-Головна машиніст поїзда № 57 сполученням Ковель-Одеса при швидкості 40 км/год застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на велосипедиста, який рухався по пішохідному переходу з боку станції Одеса-Товарна у бік вулиці Люсдорфська дорога у навушниках та на сигнали, що подавався машиністом не реагував. Акт службового розслідування від 30.11.2019 р. містить висновок комісії: дорожньо-транспортна пригода допущена через порушення велосипедистом ОСОБА_3 вимог п.п. 6.6. в), 6.7 Правил дорожнього руху.

З рапорту від 30.11.2019 працівника залізниці, який керував поїздом машиніста ОСОБА_2 вбачається, що керуючи потягом № 57 сполученням «Ковель-Одеса» при швидкості 40 км/год застосував екстрене гальмування, щоб уникнути наїзду на людину.

Відповідно до акту огляду обладнання електровоза ЧС4-059 від 03.12.2019 року звукові сигнали малої та великої гучності, системи подачі піску під колісні пари та світлові сигнали були справними.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що в даному випадку потерпілий грубо порушив вищевказані Правила, він самостійно, умисно залишався на коліях не покидаючи їх до моменту її зіткнення з потягом, під яким необхідно розуміти його таку протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого наслідку, а саме потрапляння під поїзд.

Також вказала, що поїзд № 57 вагою 847 т слідував без зупинки з швидкістю 40 км/год, машиніст діяв відповідно до вимог п.п. 16.38, 16.39 Правил технічної експлуатації залізниць України, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №411 від 20.12.1996 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України №50/1854 від 25.02.1997, і з метою уникнення наїзду подавав сигнали великої гучності, на які потерпілий не реагувала, при швидкості 40 км/год, застосував екстрене гальмування. На відміну від автомобільного транспорту об`їхати потерпілого у поїзда такої можливості не має. Також, поїзд згідно своїх фізичних та технічних властивостей враховуючи масу та швидкість не може різко зупинитися, а тому має великий гальмівний шлях на який машиніст поїзда вплинути не може.

Щодо визначеного позивачем розміру моральної школи зазначила, що стороною позивача не надано судово-психологічної експертизи, яка може бути доказом для визначення можливого розміру грошової компенсації за завдані особі страждання (моральну шкоду), а тому просила у задоволенні позову відмовити.

Представник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника.

Представник АТ «Українська залізниця» в ході розгляду справи заперечувала щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 30.11.2019 року на пішохідному переході 1508 км. ПК4 станції Одеса-Головна (зупинкова платформа Одеса-Мала) електровоз ЧС4 №059, що слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса під керуванням машиніста ОСОБА_2 , скоїв наїзд на гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер.

Смерть гр. ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.12.2019 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 3956 від 02.12.2019 року (а.с. 10-11).

Встановлено, що померлий ОСОБА_3 приходився чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.12.1993 року (а.с. 12).

За фактом настання події, що мала місце 30.11.2019 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 та розпочато досудове розслідування.

Судом також встановлено, що водій електровоза ЧС4 №059 ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 9).

Наказом від 02.12.2019 № 709-ДН-1/од виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» було створено комісію з розслідування транспортної події - аварії та травмування сторонньої особі зі смертельним наслідком, що сталася 30.11.2019 року на станції Одеса-Головна біля пасажирської платформи Одеса-Мала поїздом № 57 сполученням Ковель-Одеса (а.с. 60).

Комісією складено Акт службового розслідування дорожньо-транспортної пригоди від 02.12.2019 року. Згідно Акту службового розслідування аварії встановлено, що 30.11.2019 року 10 год. 08 хв. на 1508 км пк4 (зупинка платформа Одеса-Мала) станції Одеса-Головна машиніст поїзда № 57 сполученням Ковель-Одеса при швидкості 40 км/год застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на велосипедиста, який рухався по пішохідному переходу з боку станції Одеса-Товарна у бік вулиці Люсдорфська дорога у навушниках та на сигнали, що подавався машиністом не реагував (а.с. 62-64). Акт службового розслідування від 30.11.2019 року містить висновок комісії: дорожньо-транспортна пригода допущена через порушення велосипедистом ОСОБА_3 вимог п.п. 6.6. в), 6.7 Правил дорожнього руху.

З рапорту від 30.11.2019 працівника залізниці, який керував поїздом машиніста ОСОБА_2 вбачається, що керуючи потягом № 57 сполученням «Ковель-Одеса» при швидкості 40 км/год застосував екстрене гальмування, щоб уникнути наїзду на людину (а.с. 71).

Відповідно до акту огляду обладнання електровоза ЧС4-059 від 03.12.2019 року звукові сигнали малої та великої гучності, системи подачі піску під колісні пари та світлові сигнали були справними (а.с. 73).

Постановою слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Г.Ю. Войтенка від 18.03.2020 року, закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діянні машиніста, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а.с. 100).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Положення статті 1193 ЦК України, про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Судом встановлено, що причиною нещасного випадку на залізниці стало недотримання Правил дорожнього руху, при цьому машиніст електровоза ЧС4 №059, що слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса ОСОБА_2 , при виявленні пішохода, подав звуковий сигнал та застосував екстрене гальмування, однак уникнути наїзду не вдалось.

Отже, між діями водія та наслідками, які настали в результаті ДТП є прямий причинний зв`язок, однак, відсутність у діях ОСОБА_2 складу злочину, не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, відповідач АТ «Українська залізниця», в силу вимог закону, несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини працівника вказаного товариства у її заподіянні.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 161/3557/19, провадження № 61-18595св19.

Вирішуючи питання щодо розміру задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Із пояснень представника позивача ОСОБА_1 , дружини потерпілого ОСОБА_3 встановлено, що у зв`язку із смертю чоловіка, вона перенесла сильні душевні страждання та переживання, нервовий стрес через непоправну втрату близької людини.

Враховуючи ту обставину, що джерелом підвищеної небезпеки, що належить відповідачу завдано моральну шкоду позивачу, суд приходить до висновку, що з АТ «Українська залізниця» слід стягнути на користь позивача суму в розмірі 50000,00 гривень за завдану моральну шкоду.

Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, нервовий стрес, глибину душевних та фізичних страждань, які було завдано позивачу внаслідок смерті чоловіка, факт порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, суд також враховує положення ст. 1193 ЦК України, так як, загибелі ОСОБА_3 внаслідок ДТП, сприяла його власна необережність.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1172, 1187, 1191, 1193, 1201 Цивільного кодексу України, на підставі ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», , адреса місцезнаходження: вул. Єжи Ґедройця, 5, Київ про відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , адреса місцезнаходження: вул. Єжи Ґедройця, 5, Київ на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , адреса місцезнаходження: вул. Єжи Ґедройця, 5, Київ на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева