Справа № 495/4641/22
Номер провадження 2/495/1823/2022
12 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав, -
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
07.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд:
- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі з 2015 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_3 (повторне свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 12.02.2019 року видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області).
Однією сім`єю сторони проживали в смт. Сергіївка до 2019 року, влітку 2019 року рідні відповідачки запропонувала їй переїхати до неї на постійне місце проживання за кордон. Відповідачка оформила документи та виїхала з смт. Сергіївка, покинувши доньку із позивачем.
Позивач вказує, що з того часу мати злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодного разу вона не бачилася з донькою, не цікавилася здоров`ям дитини, її успіхами у навчанні, не вітала дитину ні з днем народження, ні з будь-якими іншими святами, мати не бере участі у вихованні дитини, не підтримує дитину ні морально, ні матеріально.
Донька перебуває на повному утриманні позивача.
ОСОБА_1 вказує, що він разом із своєю матір`ю, піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовкою до навчання, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування, створює умови для засвоєння нею загальновизнаних норм моралі та збагачення її внутрішнього світу.
Враховуючи викладене, та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, розуміючи, що мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, ОСОБА_1 , вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.
На підставі наведеного просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 08.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Витребувано від органу опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
26.08.2022 року до суду від органу опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 31.08.2022 року закрито підготовче провадження по справі та признано справу до судового розгляду.
12.09.2022 року сторони у судове засідання не з`явились.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. 12.09.2022 року надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначає також, що позивач позов підтримує, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судова повістка, яка надсилалася позивачу за адресою її еєстрації: АДРЕСА_1 , на судове засідання, призначене на 12.09.2022 року, були повернуті до суду з відміткою: «отримувача за адресою не знайдено».
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , яка міститься в матеріалах справи та посвідчена нотаріально 11.07.2019 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. та зареєстрована в реєстрі за №822, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить розглядати питання про позбавлення її батьківських прав без її присутності.
Представник органу опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Заєвлошина Н.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення позивача, однак при ухваленні заочного рішення судом враховуються насамперед інтереси дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 12.02.2019 року видане повторно Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного теріторіального управління юстиції в Одеській області).
Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначає, що він та відповідачка ОСОБА_2 проживали в смт. Сергіївка до 2019 року, влітку 2019 року рідні відповідачки запропонувала їй переїхати до неї на постійне місце проживання за кордон. Відповідачка оформила документи та виїхала з смт. Сергіївка, покинувши доньку із позивачем.
Позивач вказує, що з того часу мати злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодного разу вона не бачилася з донькою, не цікавилася здоров`ям дитини, її успіхами у навчанні, не вітала дитину ні з днем народження, ні з будь-якими іншими святами, мати не бере участі у вихованні дитини, не підтримує дитину ні морально, ні матеріально.
ОСОБА_1 разом з донькою, ОСОБА_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 .
На даний час малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою Сергіївської селищної ради від 06.07.2022 року №02.2-09/866.
Відповідно довідки, наданої адміністрацією закладу дошкільної освіти «Сонечко» від 06.07.2022 року № 51, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заклад з 19.03.2019 року по теперішній час. За вказаний період мати дівчинки у закладі жодного разу не з`являлася, участі у вихованні дитини не приймала. Влаштування до закладу та співпрацею з педагогічним колективом здійснює батько.
Відповідно характеристики з місця роботи, ОСОБА_1 проявив себе як працелюбний та відповідальний працівник, який багато часу приділяє вихованню доньки.
Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , яка посвідчена нотаріально 11.07.2019 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. та зареєстрована в реєстрі за №822, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить розглядати питання про позбавлення її батьківських прав без її присутності.
Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за участю батька, ОСОБА_1 .
Виконавчий комітет Сергіївської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надав відповідний висновок за №02.2-12/1999 від 25.08.2022 року.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України).
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав є обов`язковою участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до п.18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у Принципі №6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (пункт 49 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" та пункт 47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України").
Тобто вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Під час розгляду справи встановлено, що в порушення даних принципів щодо виховання дитини, мати малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, що підтверджується наявними в справі доказами, у зв`язку зі чим суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача її батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 .
Висновки за результатами розгляду справи
Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний, моральний та духовний розвиток, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.18 Конвенції про права дитини, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263- 265 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О.Боярський