Провадження № 22-ц/4808/1149/22
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Девляшевського В.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2022 року, постановлену судом у складі судді Бабій О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування, в обгрутування якого вказав, що 01.12.2021 року близько о 17 год 50 хв в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецька сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія транспортного засобу «Intercargo Truck F1721» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , в результаті якої позивачу було завдано тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та госпіталізовано до лікарні. Обставини дорожньо-транспортної пригоди є предметом розгляду досудового розслідування кримінального провадження №0001393 від 01.12.2021 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди йому завдано шкоди, пов`язаної з каліцтвом.

Згідно полісу №204161983 транспортний засіб марки «Intercargo Truck F1721», реєстраційний номер НОМЕР_1 застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», термін дії договору з 28.05.2021 по 27.05.2022 включно. Ліміт відповідальності страховика згідно полісу: 260 000 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130 000 грн за шкоду, заподіяну майну, 2000 розмір франшизи. ПАТ ««Страхова компанія «ВУСО» дана дорожньо-траспортна пригода була визнана страховим випадком та 31.05.2021 було здійснено виплату в сумі 19 885,16 грн, але позивач вважає, що дана виплата є неповною та не покриває розміру заподіяної йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 240114, 65 страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2022 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Голосіївського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що перешкоджає подальшому розгляду справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга обггрунтована тим, що предметом позову в даній справі є стягнення страхового відшкодування, у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме стягнення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого. Дані правовідносини регулюються ст. 22, 23,116, 1167, 1187, 1195 ЦК України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в розумінні якого, шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого є шкода пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим, обсяг якої охоплюється поняттям страхове відшкодування.

Суд дійшов помилковою до висновку, що між сторонами виникли зобов`язальні (договірні) правовідносини, а не відносини деліктного зобов`язання, оскільки в даному спорі відносини виникли з делікту, а саме факту завдання шкоди (п.3 ч. 2 ст. 11 ЦК України) та поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо її відшкодування. Матеріалами позову підтверджено основні підстави, визначенні ч. 3 ст. 28 ЦПК України, як критерії пред`явлення позову за правилами альтернативної підсудності, яку обрано ним, а саме те, що завдана йому шкода пов`язана з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, місце заподіяння шкоди м. Івано-Франківськ, місце його проживання - с. Вовчинець, Івано-Франківська МТГ.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду (п. 9 частини першої статті 353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду, суд керувався статтями 27, 28 ЦПК України, виходив з того, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення страхового відшкодування, за наслідком настання страхового випадку, тому між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини, що стосуються майнових інтересів у разі настання страхового випадку. Суд виходив з того, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, позивачем заявлено вимогу щодо неналежного виконання відповідачем договірного, а не деліктного зобов`язання, відповідач не є особою, яка заподіяла шкоду, а є стороною у зобов`язанні до даних правовідносин не підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 28 ЦПК України, а підлягають застосуванню загальні правила підсудності, визначенні ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з таких підстав.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред`явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв`язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред`явлення позову тісно пов`язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27 - 30 ЦПК).

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення суми страхового відшкодування, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в м. Івано-Франківську по вул. Вовчинецька, відповідно до повідомлення про дорожньо-траспортну пригоду (а.с. 13).

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач, посилаючись на положення ст. 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166,1167 та 1187 ЦК України, просив відшкодувати шкоду, заподіяну здоровю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою- якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до положень ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Пред`явлення позову до страховика зумовлене наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу №204161983. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди на момент її скоєння була застрахована в ПАТ ««Страхова компанія «ВУСО».

Положення статті 28 ЦПК України передбачають правила альтернативної підсудності за вибором позивача. Відповідно до ч. 3 вказаної статті позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Тобто законодавець передбачив юридичну можливість для особи, яка звертається до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обрати на власний розсуд, якими правилами територіальної підсудності керуватися при зверненні до суду за захистом своїх порушених прав. У процесуальному законодавстві запроваджено для такої категорії справ правило альтернативної підсудності, що надає право саме позивачу обирати уповноважений суд з-поміж тих, що визначені або загальними правилами підсудності цивільних справ, або спеціальним правилом альтернативної підсудності.

З урахуванням зазначеного та відповідно до положень за альтернативної підсудності право вибору суду, до якого він бажає звернутися, належить саме позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася в місті Івано-Франківську по вул. Вовчинецька (а.с.13), місце проживання позивача с. Вовчинець Івано-Франківської МТГ.

Позивач відповідно до положень частини третьої ст.28 ЦПК України правомірно пред`явив свій позов за місцем свого проживання, скориставшись правом альтернативної підсудності, а тому висновки суду про те, що справа повинна розглядатися Голосіївським районним судом м. Києва, за місцезнаходженням відповідача, не ґрунтуються на вимогах закону.

Встановивши, що позивач пред`явив позов з дотриманням вимог ч. 3 ст. 28 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції про направлення справи до Голосіївського районного суду міста Києва (за місцем знаходження відповідача) за територіальною юрисдикцією (підсудністю) постановлена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, оскільки спір виник з приводу відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, що мала місце у місті Івано-Франківську, а відповідно до ч.3 статті 28 ЦПК України такий спір може розглядатися за місцем заподіяння шкоди чи місцем проживання позивача, тобто у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 370, 382, 384ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2022 року про передачу справи на розгляд іншому суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.М. Барков

В.А. Девляшевський