Провадження № 2/679/166/2022
Справа № 679/77/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Валерій Федорович, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 29.10.2021 року близько 09 години 00 хвилина по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , в порушення п.9.8 рішення сорок сьомої сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 47/1017 від 25.09.2013 року «Про затвердження Правил поводження та утримання домашніх тварин на території міста Нетішин», здійснювала вигул належної для неї собаки потенційно небезпечної породи «Хаскі» без намордника та повідка, внаслідок чого собака задушила 17 курей, що належать ОСОБА_1 , спричинивши останній матеріальної шкоди.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.11.2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 КУпАП.

Внаслідок заподіяння шкоди твариною, яку утримує відповідачка, позивачці спричинено матеріальних збитків у вигляді загибель домашньої птиці на загальну суму 4300 гривень. У добровільному порядку відповідачка заподіяну шкоду не відшкодувала.

Посилаючись на ту обставину, що утримуючи курей позивачка щодня отримувала від них 8 яєць, їх загибель призвела до втрати у жовтні 2021 року доходу в сумі 96 гривень, який складається з вартості 24 яєць за період 29.10.2021 року по 31.10.2021 року, в листопаді 2021 року доходу в сумі 1080 гривен, який складається з вартості 240 яєць, в грудні 2021 року доходу в сумі 1240 гривень, який складається з вартості 248 яєць, в січні 2022 року доходу в сумі 1240 гривень, який складається з вартості 248 яєць. Загальний розмір недоотриманого доходу за період з 29.10.2021 року по 31.01.2022 року склав 3656 гривень.

Враховуючи зазначене позивачка просить стягнути з відповідачки завдану матеріальну шкоду у загальному розмірі 7956 гривень та судові витрати, з яких 4300 гривень вартість втраченої домашньої птиці, 3656 гривень упущена вигода у вигляді втрати доходу від реалізації яєць за період з 29.10.2021 року по 31.01.2022 року.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюка Р.М. від 20.01.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Чернов В.В. вказав, що відповідачка намагалася в добровільному порядку відшкодувати позивачці шкоду завдану загибеллю домашньої птиці, однак представник позивачки не погодився на досудове врегулювання спору. Вважає, що заявлена сума завданої шкоди має бути зменшена на вартість тушок курей, так як позивач їх не надала для відповідача, тобто використала їх в своїх цілях.

Крім того вказав, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів обґрунтування позовних вимог в частині стягнення упущеної вигоди в сумі 3656 гривень.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідачки, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2021 року близько 09 години 00 хвилина по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , в порушення п.9.8 рішення сорок сьомої сесії Нетішинської міської ради VI скликання № 47/1017 від 25.09.2013 року «Про затвердження Правил поводження та утримання домашніх тварин на території міста Нетішин» здійснювала вигул належної для неї собаки потенційно небезпечної породи «Хаскі» без намордника та повідка, внаслідок чого собака задушила 17 курей, що належать ОСОБА_1 , спричинивши останній матеріальної шкоди.

Вказана обставина доказуванню не підлягає в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, оскільки визнається учасниками справи і у суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо її достовірності або добровільності її визнання.

Відповідно до довідки ПСК «Корпоративне підприємство «Ринок» Славутського районного споживчого товариства» від 13.01.2022 року, наданої на адвокатський запит ОСОБА_4 , станом на 29.10.2021 року середня роздрібна вартість однієї живої м`ясо-яєчної (несучої) курки вагою 2 кілограми становила 200 гривень, одного живого домашнього півня вагою 3 кілограми становила 300 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи - неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди - під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно до ч.1 ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з ч.4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Позивачкою доведено той факт, що внаслідок заподіяння шкоди твариною, яку утримує відповідачка, їй спричинено матеріальних збитків у вигляді втрати домашньої птиці на загальну суму 4300 гривень, а тому матеріальна шкода у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Твердження представника відповідача про необхідність зменшення суми збитків на суму вартості тушок курей, які позивач залишив у себе, а не передала для відповідача суд оцінює критично.

Так, згідно показів позивачки, загибла домашня птиця була непридатна до вживання, крім того відповідач не визнавала своєї провини та не погоджувалася на досудове врегулювання спору.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки упущеної вигоди від реалізації яєць на загальну суму 3656 року суд зазначає наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків,

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів.

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті кредитором заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум, або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином. Нічим не підтверджені розрахунки кредитора про можливі доходи до уваги братися не повинні.

Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права. Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється кредитором. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків. Нездатність кредитора обґрунтувати вимоги про відшкодування упущеної вигоди може бути для суду підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання за договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 09.12.2014 року по справі 3-188гс14.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Позивачкою у позовній заяві проведено розрахунок недоотриманого доходу, згідно якого утримуючи курей вона щодня отримувала від них 8 яєць, їх загибель призвела до втрати доходу в загальному розмірі 3656 гривень, а саме: у жовтні 2021 року доходу в сумі 96 гривень, який складається з вартості 24 яєць (8 яєць х 3 дні х 4 гривні) за період 29.10.2021 року по 31.10.2021 року, в листопаді 2021 року доходу в сумі 1080 гривен, який складається з вартості 240 яєць (8 яєць х 30 днів х 4,50 гривень), в грудні 2021 року доходу в сумі 1240 гривень, який складається з вартості 248 яєць (8 яєць х 31 день х 5 гривень), в січні 2022 року доходу в сумі 1240 гривень, який складається з вартості 248 яєць (8 яєць х 31 день х 5 гривень).

Проте, вказаний розрахунок суд до уваги не приймає, оскільки такий містить вимоги позивачки про стягнення упущеної вигоди, які ґрунтуються на розрахунках прибутку, що є теоретичними, побудованими на очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені належними доказами, які б свідчили про конкретний розмір прибутку, який могла б і повинна була отримати позивачка.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд вважає суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частини 3 зазначеної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, у даному випадку при частковому задоволенні зменшених позовних вимог з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 456,50 гривень, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивачка просить стягнути з відповідачки 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, на підтвердження витрат понесених на оплату правової допомоги позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви долучено договір про надання правничої допомоги укладений між нею та адвокатом Бойком В.Ф. 04.01.2022 року, де у п.2 визначено, що клієнт зобов`язується провести оплату наданих адвокатом послуг в сумі визначеній сторонами в додатковій угоді до нього. Відповідно до п. 3 додаткової угоди про оплату правничої допомоги (договір 04.01.2022 року) сторони погодили сплату первісного попереднього гонорару в сумі 3000 гривень.

Відповідно до прибуткового касового ордеру №1/22 від 17.01.2022 року адвокатом Бойко В.Ф. отримано від ОСОБА_1 4000 гривень за надання професійної правничої допомоги у справі про відшкодування шкоди завданої ОСОБА_3 .

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність ).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 зазначеного Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивачки, що містяться в матеріалах справи, ціни позову, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 4000 гривень не є співмірними з об`ємом наданої правової допомоги.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що розмір гонорару позивачки є явно завищеним порівняно з ціною позову, складністю справи та обсягом наданої допомоги, а тому витрати позивачки на правову допомогу підлягають частковому задоволенню на суму 1500 гривень.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 180, 1166 ЦК України, ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бойко Валерій Федорович, до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4300 гривень матеріальної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування 3656 гривень упущеної вигоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на оплату судового збору в розмірі 456,50 гривень та 1500 гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього 1956 гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення суду складено 22 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області 10.09.2011 року, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк