Справа № 495/1191/22
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 березня 2022 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Білгород-Дністровському Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючих документів, а саме:

- свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2002 року, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., спадкова справа 376/2000, зареєстроване в реєстрі за №5-2523 на спадкове майно, яке складається з 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5184603 від 25.10.2004 року на 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- договору дарування будинку укладений 19.03.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М., зареєстрований в реєстрі за №1044 - 96/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5184678 від 25.10.2004 року на 96/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №173113, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2008 року №2864/А-2008, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26 на земельну ділянку площею 0,0600 га у межах згідно з планом, ділянка № НОМЕР_1 , яка розташована садівницький кооператив «Шабо» територія Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надана для ведення садівництва, кадастровий номер №:01:005:0295;

- витягу про права власності на нерухоме майно №18059665 від 12.03.2008 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Заявник після реєстрації шлюбу 26.08.1979 року з ОСОБА_2 набула прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». 20.03.2001 року замість радянського паспорту де було написано прізвище заявника як « ОСОБА_5 », отримала український паспорт серії НОМЕР_2 в якому прізвище заявника було зазначено як « ОСОБА_5 ». Після смерті матері заявника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник отримала у спадщину 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та зареєструвала своє право на спадкове майно. Оскільки 96/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належали на праві власності сестрі заявника ОСОБА_6 , 19.03.2004 року був укладений договір дарування за умовами якого заявник ОСОБА_1 отримала у дар вказані частини будинку та зареєструвала своє право власності. Таким чином, заявник набула права власності на 144/300 частин вказаного будинку та всі правовстановлюючі документи, які стосуються вказаного нерухомого майна були оформлені на прізвище заявника « ОСОБА_5 », яке було вказано у «старому» паспорті. 12.03.2010 року відділ Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області видав заявнику державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га у межах згідно з планом, ділянка № НОМЕР_1 , яка розташована садівницький кооператив «Шабо» територія Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надана для ведення садівництва, кадастровий номер №:01:005:0295, в якому прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_5 ». На підставі розпорядження виконавчого комітету Шабівської сільської ради №1931 від 20.02.2008 року заявник ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 в порядку приватизації отримали у власність по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . В зв`язку з відмінностями у написанні свого прізвища з прізвищами сина та чоловіка, заявник звернулась до Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області та працівники визнали, що прізвище заявника записано помилково, про що 28.02.2014 року склали відповідну довідку №23/1032. Встановивши факт неправильності запису прізвища працівники Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області, 21.01.2014 року видали заявнику новий паспорт серії НОМЕР_3 де прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_5 ». Проте, після отримання нового паспорту, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, які були видані на ім`я заявника. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності правовстановлюючих документів, з метою надання можливості заявнику вільно розпоряджатися своєю власністю, зазначені обставини стали підставою звернення до суду із заявою.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2022 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.

В судове засідання заявник не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити.

Зацікавлені особи у судове засідання не зявились, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та не заперечували проти задоволення заяви.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Згідно ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно Постанови Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В судовому засіданні встановлено і це підтверджується доказами у справі, що заявник після реєстрації шлюбу 26.08.1979 року з ОСОБА_2 набула прізвище чоловіка « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 26.08.1979 року, актовий запис №39.

20.03.2001 року замість радянського паспорту де було написано прізвище заявника як « ОСОБА_5 », вона отримала український паспорт серії НОМЕР_2 в якому прізвище заявника було зазначено як « ОСОБА_5 ».

Після смерті матері заявника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник отримала у спадщину 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та зареєструвала своє право на спадкове майно.

Оскільки 96/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належали на праві власності сестрі заявника ОСОБА_6 , 19.03.2004 року був укладений договір дарування за умовами якого заявник ОСОБА_1 отримала у дар вказані частини будинку та зареєструвала своє право власності.

12.03.2010 року відділ Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області видав заявнику державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га у межах згідно з планом, ділянка № НОМЕР_1 , яка розташована садівницький кооператив «Шабо» територія Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надана для ведення садівництва, кадастровий номер №:01:005:0295.

На підставі розпорядження виконавчого комітету Шабівської сільської ради №1931 від 20.02.2008 року заявник ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 в порядку приватизації отримали у власність по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Таким чином, всі правовстановлюючі документи, які стосуються вищевказаного нерухомого майна були оформлені на прізвище заявника « ОСОБА_5 », яке було зазначено у старому паспорті, в якому прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_5 ».

В зв`язку з відмінностями у написанні свого прізвища з прізвищами сина та чоловіка, заявник звернулась до Білгород-Дністровського РВ ГУДМС України в Одеській області та працівники визнали помилку в написанні прізвища заявника, про що 28.02.2014 року склали відповідну довідку №23/1032 та 21.01.2014 року видали заявнику новий паспорт серії НОМЕР_3 де прізвище заявника зазначено як « ОСОБА_5 ».

Заявник просить на підставі наданих доказів, встановити факт належності правовстановлюючих документів.

Судом встановлені відповідні факти і правові відносини.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права власності на власне майно, в іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів заявник немає можливості, лише у судовому порядку.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів дає підстави вважати, що вищевказані правовстановлюючі документи належать саме заявнику, а розбіжності в написанні її прізвища виникли внаслідок помилки.

Висновки за результатами розгляду справи

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, ст.ст.2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 правовстановлюючих документів, а саме:

- свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.09.2002 року, видане державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Нікітюк О.М., спадкова справа 376/2000, зареєстроване в реєстрі за №5-2523 на спадкове майно, яке складається з 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5184603 від 25.10.2004 року на 48/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- договору дарування будинку укладений 19.03.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М., зареєстрований в реєстрі за №1044 - 96/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5184678 від 25.10.2004 року на 96/300 частин жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №173113, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 29.12.2008 року №2864/А-2008, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26 на земельну ділянку площею 0,0600 га у межах згідно з планом, ділянка № НОМЕР_1 , яка розташована садівницький кооператив «Шабо» територія Шабівської сільської ради, за межами населеного пункту, Білгород-Дністровського району, Одеської області, надана для ведення садівництва, кадастровий номер №:01:005:0295;

- витягу про права власності на нерухоме майно №18059665 від 12.03.2008 року на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.