Справа № 691/1016/21
Провадження № 2/691/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Бевз Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

1. Стислий виклад позиції позивача.

18.10.2021 в Городищенському районному суді Черкаської області зареєстровано позов ОСОБА_1 , поданий через представника, адвоката Милаш Г.А., про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у Велико-Хлоповській сільській раді народних депутатів Морозовського району Ростовської області СССР, актовий запис № 9, серія ІV - АН № 487821 від 22.09.1990 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що фактично позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 була в шлюбі декілька років, вагітною переїхали до України, де народився їх, на сьогодні, повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Подружжя однією сім`єю не проживають більше 20 років, кожен живе своїм життям, спільного побуду та домашнього господарства не має. Подружнє життя не склалось, мають різні погляди на життя. Майновий спір відсутній. Останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 , що є громадянином Російської Федерації, в Україні: АДРЕСА_2 . Відомо, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав місце проживання: АДРЕСА_3 . На сьогодні місце перебування (проживання) відповідача не відоме. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб з відповідачем існує лише формально, примирення не можливе. Термін для примирення просить не надавати, оскільки це не змінить рішення. Шлюб розривається вперше. Нявність формального, юридичного шлюбу порушує Конституційні права позивача.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 04.11.2021 року позовну заяву залишено без руху, зобовязано позивача усунути виявлені недоліки.

30.11.2021 в даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено дати судових засідань. Доручено компетентному суду Російської Федерації вчинити певні процесуальні дії (вручити копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження у справі, судову повістку та допитати як відповідача ОСОБА_2 ). Провадження у цивільній справі № 691/1016/21 зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 09.07.2022 року, про вручення судових повісток ОСОБА_2 (запит суду), від 04.11.2022 року (на запит представника позивача), листом Управління від 11.02.2022 № 5617/8.4-22 судове доручення Городищенського районного суду Черкаської області в справі № 691/1016/21, відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сіменйих і кримінальних справах, надіслано до голового управління міністерства юстиції російської федерації по москві, на даний час - 29.06.2022 року, 04.11.2022 року від органу юстиції росії не надходили документи стосовно виконання доручення Городищенського районного суду Черкаської області про вручення документів та виклику в судове засідання на 20.05.2022 (резервна дата: 06.07.2022) ОСОБА_2

30.12 2023 року ухвалою суду провадження у справі відновлено.

Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, тощо) у справі за позовом про розірвання шлюбу, судом не вживалось.

До суду сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були сповіщені своєчасно, належним чином.

Адвокат Милаш Г.А. в заяві просила розглянути цивільну справу без її присутності як представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач ОСОБА_1 без повідомлення причин, заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи не надходило.

З урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво з установами юстиції Російської Федерації на цей період не здійснюється, у зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справи України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992 року. Відтак діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь - яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з Російською Федерацією не застосовується.

Відповідач ОСОБА_2 , громадянин Російської Федерації, який за даними позивача проживає на території Російської Федерації.

Згідно повідомлення, розміщеного 25.02.2022 на офіційному вебсайті Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану, АТ "Укрпошта" припинило поштове співробітництво з Поштою Росії та Білорусі; посилки та перекази в ці країни не приймаються.

Подальше застосування відповідного алгоритму з отримання згоди Російської Федерації на відмову від судового імунітету, а також подача будь - яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію Російської Федерації проти України.

Отже, приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів про відкриття провадження у справі № 691/1016/21 дипломатичними каналами, суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду цивільної справи шляхом оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Суд, за відсутності підстав до відкладення, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянув позов в межах заявлених позовних вимог, та врахувавши думку сторони позивача, що викладені письмово, вивчивши наявні докази у справі, вважає можливим розглянути справу.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Обставини справи, що встановлені судом.

Предметом позову є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про припинення шлюбних правовідносин.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, в ході розгляду справи в межах заявлених вимог, з урахуванням відсутності поданого відзиву на позов, та зазначених і доведених в них обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

Як убачається з матеріалів справи, 22 вересня 1990 року між громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 та громадянкою України ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, про що Велико -Хлоповською сільською радою народних депутатів Морозовського району Ростовської області СССР, складено запис № 9, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 . Із наданих стороною позивача заяв та змісту позову, судом не встановлено наявності у подружжя на утриманні спільних малолітніх та/або неповнолітніх дітей, у тому числі віком до одного року, а також те, що відповідач вагітна. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін, які переїхали проживали до України, де народився їх, на сьогодні повнолітній син ОСОБА_6 , не склалося, мали різні погляди на сімейне життя, подружжя сімейно - шлюбні відносини не підтримують більше 20 років, спільного господарства не ведуть, кожен живе самостійним життям. Шлюб існує лише формально, примирення не можливе. Наявність формального, юридичного шлюбу порушує Конституційні права позивача.

Слід дійти висновку, що дане рішення ухвалюється у справі з іноземним елементом.

Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України, положення якої гарантує забезпечення, охорону і захист прав і свобод людини.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Згідно статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до статті 17 Закону, виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України.

Згідно статті 58 Закону, шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Правові наслідки шлюбу, згідно статті 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 року, визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином.

Стаття 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбаачє, що іноземці та громадяни України, які уклали шлюб з іноземцем, можуть розірвати шлюб на території України та за законодавством України.

Відповідно до норм статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем в Україні здійснюється за законом України.

В статті 1 Сімейного кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За нормами частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

За нормами статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до статтей 111, 112 СК України розривається.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи.

Як розяснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини -інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно положень статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Вирішуючи заявлений позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки не підтримуються, зі сторони позивача втрачено почуття любові та довіри, подальше спільне життя дружини й чоловіка та збереження шлюбу буде протирічити інтересам одного із подружжя, дружини.

Таким чином, можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення кожного з подружжя являється проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя. Оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно, то ніхто не може бути змушений до збереження подружніх стосунків, якщо їх основи втрачені.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Прийшовши до такого висновку, суд також бере до уваги приписи статті 56 Сімейного кодексу України, які встановлюють, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Частина 2 статті 114 СК України передбачає, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до норм ЦПК. Так, під час подачі позову, розгляду цивільної справи ні позивач, ні представник позивача не клопотали про розподіл (стягнення) судових витрат понесених, в звязку з чим дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 26, 51 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про міжнародне приватне право", Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст. ст. 24, 104, 105, 110 - 112, 114, 115 Сімейного Кодексу України, постановою ПВС України "Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007, ст. ст. 2, 4 - 8, 10, 12, 76, 89, 141, 247, 258, 263, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального Кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 вересня 1990 року у Велико-Хлоповській сільській раді народних депутатів Морозовського району Ростовської області СРСР, актовий запис № 9 (Свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_2 ), розірвати.

Рішення може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення (отримання) рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. П. Синиця