Провадження № 2/761/5201/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Вдовкіній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мета Банк» до ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 р. АТ «МетаБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , МВС України про зняття арешту з майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2007 р. між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань останнього за кредитним договором № 98 від 17.04.2007 р., укладений іпотечний договір № 01. Так, згідно вказаного договору іпотеки, ОСОБА_1 передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що він як іпотекодержатель за іпотечним договором, має переважне право на квартиру у порівнянні з іншими особами, вимоги яких виникли та зареєстровані після 17.04.2007 р. Так, 07.03.2019 р. через невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач скористався своїм правом на позасудове врегулювання та реєстрацію за собою права власності на предмет іпотеки згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку». 07.03.2019 р. позивач зареєстрував за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо, що 28.08.2021 р. ГСУ МВС України на підставі постанови про накладення арешту на майно, винесеної у кримінальному провадженні № 0000034, зареєстровано обтяження на належну йому квартиру. За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, позивач вважає, що наявність на його майні зареєстрованого обтяження порушує його право власника, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 10.09.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 20.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у позові.

Представник відповідач МВС України в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з мотивів викладених у його відзиві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому погоджується з позовними вимогами, посилаючись на те, що на даний час позивач є власником нерухомого майна, яке належало йому, і було передане в іпотеку як забезпечення за кредит.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17.04.2007 р. між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 , в забезпечення виконання зобов`язань останнього за кредитним договором № 98 від 17.04.2007 р., було укладено іпотечний договір № 01.

Вказаний іпотечний договір 17.04.2007 р. був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Косарєвою-Соловей Т.В., а також зареєстровано обтяження у виді заборони на це нерухоме майно.

Відповідно до п.1.2 вказаного іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Пунктом 4.2 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки за цим договором шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки. Рішення іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, є достатньою підставою для витребування предмета іпотеки (а також необхідних документів до нього) від іпотекодавця чи третіх осіб.

Разом з тим, відповідно до постанови слідчого про накладення арешту на майно від 27.08.2012 р., постановленої в межах кримінальної справи № 59-2066, що розслідувалася Головним слідчим управлінням МВС України, накладено арешт на квартиру обвинуваченого ОСОБА_1 з метою відшкодування завданих збитків, забезпечення цивільного позову, конфіскації майна обвинуваченого.

28.08.2012 р. на підставі вказаної постанови слідчого, тим же нотаріусом КМНО Косарєвою-Соловей Т.В. зареєстровано обтяження у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , власником якої на той час був обвинувачений у кримінальній справі ОСОБА_1 .

У подальшому відомості про кримінальну справу № 59-2066 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034, яке після закінчення досудового слідства було передане до суду. Судовий розгляд даного провадження закінчився шляхом ухвалення відносно ОСОБА_1 обвинувального вироку, за яким йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки.

Після ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000034 (кримінальна справа № 59-2066) арешт квартири АДРЕСА_1 ніким не скасовано.

На даний час вирок відносно ОСОБА_1 в частині конфіскації майна перебуває на примусовому виконанні.

Разом з тим, 07.03.2019 р. у зв`язку з невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 98 від 17.04.2007 р. та умов іпотечного договору № 01 від 17.04.2007 р. позивач в порядку позасудового врегулювання питання щодо виниклої заборгованості, на підставі положень іпотечного договору № 01 від 17.04.2007 р. та положень ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» звернувся до нотаріуса з метою реєстрації за собою права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного звернення позивача, приватним нотаріусом КМНО Косарєвою-Соловей Т.В., не зважаючи на зареєстрований нею ж арешт на вказану квартиру на підставі постанови слідчого, 07.03.2019 р. було здійснено реєстрацію права власності за позивачем на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок задоволення вимог за кредитним договором № 98 від 17.04.2007 р.

Разом з тим, відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній станом на 07.03.2019 р.) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що приватним нотаріусом КМНО Косарєвою-Соловей Т.В. реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «МетаБанк» було здійснено з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки на момент цієї реєстрації існував зареєстрований нею ж арешт нерухомого майно, що було підставою для відмови у реєстрації права власності.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За таких обставин, враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , і яка за вироком суду, що набрав законної сили має підлягати конфіскації на користь держави, але за наявності накладеного на цю квартиру постановою слідчого арешту, відбулась неправомірна перереєстрація права власності на вказану квартиру за позивачем, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст.ст. 321, 346 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та порядку, встановленому законом, а також право власності припиняється у разі конфіскації майна.

Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка мала підлягати конфіскації, від засудженого ОСОБА_1 до АТ «МетаБанк» було здійснено з порушенням вимог закону, що перешкоджає в проведенні конфіскації цієї квартири на користь держави, суд вважає, що відповідач, Міністерство внутрішніх справ України, має вжити всіх передбачених закон заходів, в тому числі звернення до органів прокуратури, для відновлення можливості конфіскації цієї квартири.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Мета Банк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України про зняття арешту з майна.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: