РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

при секретарі судового засідання Добровчан К.Ю.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Юган Галина Іванівна про усунення від спадкування,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Юган Галина Іванівна про усунення від спадкування, в якому просить усунути ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем є рідними братами. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати, ОСОБА_5 . Після її смерті у спадок залишилося Ѕ частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ціла частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Їх мати мала проблеми зі здоров`ям. Відповідач з 7 років проживав з батьком та не підтримував тісного зв`язку з матір`ю, абсолютно нічого не допомагав та не піклувався про неї, спілкування майже у нього з матір`ю не було, обмежувався короткими візитами не частіше одного разу на три місяці та лише останні два роки. Після того як матір у 2021 році перехворіла на ковід, отримала ускладнення зі спиною та після рентгену їй було рекомендовано зробити операцію. За таких обставин позивач змушений поїхати на заробітки, щоб забезпечити оплату ліків, операції та фактично всі кошти, харчування передавав матері. В останні дні на його численні прохання відповідач вперше забрав матір до себе додому в смт. Оржів, де й матір померла, тому поховання було у смт. Оржів. Відповідач забрав всі документи з квартири матері, отримав свідоцтво про смерть. Крім того, після смерті матері він повністю оплатив обряд поховання, передавши кошти відповідачу, коли матір померла. Відтак вважає, що відповідач свідомо ухилявся від догляду за матір`ю, а після її смерті заявляє своє право на частку у спадковому майні, що не відповідає ні бажанню, ні волі померлої.

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року позов було залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

29 грудня 2021 року позивач подав до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 16 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою забезпечено докази у справі.

10 лютого 2022 року до суду надійшов відзив на позов представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Якобчука П.О., за змістом відзиву на позов відповідач просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі за відсутності у позивача правових підстав для звернення з цим позовом до суду, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів про ухилення відповідача від обов`язку доглядати за матір`ю, що є предметом доказування в межах даного спору. Так, дійсно його довіритель з 7 до 17 років проживав з батьком проти його волі і коли мав вже змогу не залежати від батька, оскільки пішов працювати, почав налагоджувати стосунки з матір`ю. Не погодився його довіритель з тим, що він не надавав матері матеріальної допомоги, оскільки з смс переписки відповідача з матір`ю вбачається, що останній надавав кошти на лікування матері та цікавився її станом здоров`я та останні дні свого життя мати провела разом з відповідачем та померла в смт. Оржів за місцем його проживання.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи для розгляду по суті в судовому засіданні.

Представник позивача - адвокат Філатова А.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача адвокат Якобчук П.О. в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, на думку відповідача, позивач переслідує лише корисливі мотиви, маючи намір отримати у спадок все майно, яке належало спадкодавцю за життя, обмеживши його право на свою частку у спадщині.

Третя особа - приватний нотаріус Юган Галина Іванівна, в судове засідання не з`явилася, до суду надійшло клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити у її відсутність та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що знає відповідача, оскільки він є чоловіком її сестри. Їй відомо, що вони доглядали за матір`ю, готували їсти їй. Пам`ятає як вона 2 роки тому приїжджала на свято Трійці в смт. Оржів і відповідач, ОСОБА_7 забирав та привозив свою матір. Вказала, що позивача знає, однак бачила його рідко, оскільки він завжди був за кордоном і десь з рік з померлою не проживав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що знає і позивача, ОСОБА_9 , і відповідача, ОСОБА_10 . ОСОБА_7 є його сусідом. Йому відомо, що ОСОБА_7 з матір`ю підтримував стосунки, оскільки як він їхав до Рівного, то завозив ОСОБА_10 до матері. Коли мати захворіла на ковід, то їздили разом з ОСОБА_10 до неї, а згодом матір ОСОБА_10 померла. Похованням матері займався ОСОБА_7 зі своєю дружиною, ОСОБА_11 подзвонили, він приїхав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що є рідним братом матері позивача та відповідача. Вказав, що бачив ОСОБА_10 у віці 7 років, а далі 40 років він його не бачив. Йому відомо, що ОСОБА_7 пішов жити до батька. Проте, що ОСОБА_7 допомагав матерій йому невідомо, оскільки померла все наживала з ОСОБА_13 . Коли збиралися родиною на свята, то ОСОБА_10 не було ніколи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що є двоюрідним братом ОСОБА_15 та ОСОБА_10 . Йому відомо, що ОСОБА_16 жив з матір`ю, а ОСОБА_7 з батьком. На свята збиралися родинами, однак ОСОБА_10 не було ніколи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що ОСОБА_9 знає добре, а ОСОБА_10 побачила за пару місяців до смерті їх матері. Їй відомо, що ОСОБА_16 забезпечував матір, привозив продукти, гроші. ОСОБА_10 вона бачила один раз на похоронах і раз бачила як хтось кормив собаку. Померла сама все робила, ходила в аптеку, сама собі колола уколи. Вказала, що не бачила, щоб ОСОБА_7 допомагав матері і померла ніколи про це не говорила, хоча вона з нею спілкувалася кожен день. Про переписку матері з ОСОБА_10 їй нічого також невідомо. Їй відомо про те, що в 7 років ОСОБА_7 захотів жити з батьком, про конфлікт матері і ОСОБА_10 їй невідомо. ОСОБА_16 їй казав, що давав матері гроші, коли давав не бачила.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до виписного епікриза з медичної картки стаціонарного хворого № 2922 (385541) ОСОБА_5 з 05 квітня 2021 року по 09 квітня 2021 року перебувала в Обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрології, де їй зробили операцію - цементна вертебропластика тіл L1-L2 хребців (а.с. 92 зворот).

Відповідно до виписного епікриза з медичної картки стаціонарного хворого № 163441 ОСОБА_5 з 01 червня 2021 року по 14 червня 2021 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КП РОКЛ в Обласному центрі захворювання крові та коагулопатій (а.с. 151).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Клеванської селищної ради серії НОМЕР_1 , актовий запис №106 (а.с.181).

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій».

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 566/909/17 (провадження № 61-11879св19) та від 29 січня 2020 року у справі № 205/330/17 (провадження № 61-11539св19).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається як на підставу усунення відповідача від права на спадкування на наявність обставин, визначених у ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України, мотивує тим, що відповідач, як син спадкодавця, проживав окремо від матері, життям та здоров`ям матері не цікавився, будучи обізнаним про стан здоров`я матері не виконував своїх обов`язків, передбачених Сімейним кодексом України, що дає підстави для усунення відповідача, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування майна після смерті матері.

До справи долучена медична картка стаціонарного хворого № 2922 ОСОБА_5 та медична картка стаціонарного хворого № 103441 ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_5 встановлено діагноз множинна мієлома, дифузно солітарна форма.

Разом з тим, як убачається з наявних у справі доказів, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 73 років, до позову не долучено висновки лікарів стосовно необхідності здійснювати сторонній догляд за хворою та її стан, що унеможливлює (обмежує) пересування хворої.

В свою чергу, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком, щодо ухилення відповідача від надання матері допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді.

Позивач зазначає, що відповідач жодним чином не піклувався про матір, не навідував та не спілкувався з нею, починаючи з 1981 -1990 років.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що дійсно відповідач у період з 1981 по 1990 роки не спілкувався із своєю матір"ю, проживав з батьком, однак такий вибір був зроблений саме батьками. Проте, коли відповідач досягнув повноліття, то почав спілкуватися з матір"ю, приїжджати до неї.

Також в судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, що померла останні дні свого життя перебувала у відповідача у смт. Оржів, а позивач в цей час перебував на заробітках за кордоном.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеними обставини, що відповідач жодним чином не піклувався про матір.

Факт оплати позивачем ритуальних послуг, пов`язаних з похованням ОСОБА_5 , не є обставиною, яка вказує на наявність передбачених законом підстав для усунення відповідача від права спадкування. Це свідчить лише про виконання морального обов`язку сина померлої та вшанування її пам`яті відповідно до загальноприйнятих звичаїв.

Також суд не бере до уваги докази позивача, а саме чеки про купівлю харчових продуктів, які він купував та передавав матері, оскільки вказані докази не заперечуються та не доводять одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин.

Досліджуючи обставини, які входять до предмета доказування, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, перед судом, винної поведінки відповідача та обставин свідомого ухилення ОСОБА_4 від надання допомоги померлій ОСОБА_5 . Зокрема, позивачем не доведено, що померла потребувала допомоги саме від відповідача і він їй таку не надавав.

Натомість матеріалами справи та показами свідків доведено, що і позивач, і відповідач цікавилися життям та здоров`ям матері, допомагали їй, що в силу ст. 172 СК України є обов`язком повнолітніх дочки, сина піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Установивши вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач та його представник не надали належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті його матері, ОСОБА_5 .

На спростування заявлених вимог представником відповідача заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які в судовому засіданні пояснили, що відповідач приїжджав до матері, забирав її з лікарня, коли потрібно було це, померла не перебувала у безпорадному стані, однак в силу свого віку та стану здоров`я потребувала допомоги, яку їй надавав відповідач.

При цьому, суд критично відноситься до показів свідків зі сторони позивача ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , оскільки свідки не могли підтвердити той факт, що померла потребувала сторонньої допомоги та перебувала у безпорадному стані, що вона зверталася до своїх дітей з вимогою надати матеріальну допомогу, яку потребувала внаслідок погіршення стану здоров`я, не мала змоги отримати належне медичне забезпечення та необхідні медичні препарати.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено безпорадний стан спадкодавця, зокрема відсутні будь - які докази, що померла не могла самостійно забезпечити умови свого життя, а також відсутні висновки лікарів стосовно необхідності здійснювати сторонній догляд за нею.

На підставі досліджених показань свідків судом встановлено, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , не свідчать про доведення факту ухилення відповідача від утримання померлої та те, що вона перебувала у безпорадному стані і потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Натомість з досліджених показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 встановлено, що відповідач не втрачав зв`язок з матір`ю, був обізнаний про стан здоров`я матері, допомагав та піклувався про неї.

Також з смс повідомлень, які містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідач зазначає, що коли отримає заробітну плату, то віддасть кошти на лікування матері та щоб вона не переймалася за кошти.

Отже, суд, надавши належну оцінки доводам сторін, зокрема, показанням свідків, дійшов висновку про те, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування після смерті їх матері, ОСОБА_5 .

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 90, 133, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Юган Галина Іванівна про усунення від спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Юган Галина Іванівна, адреса: м. Рівне, вул. Соборна, б. 192-Д.

Повний текст рішення складений 29 вересня 2022 року.

Суддя Н.Г. Кучина