Справа № 487/8908/21
Провадження № 2/487/1043/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

05.10.2022 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі Головуючого судді: Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання: Уманського І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному порядку в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

10.12.2021 року Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської Ради, діючи в інтересах дитини ОСОБА_1 , звернулися до суду зпозовом до ОСОБА_2 , яким просили позбавити її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2021 року та до повноліття дитини, шляхом перерахування на його особистий рахунок.

У заяві представник позивача вказав, що відповідач є одинокою матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , 2017 року народження. При цьому тривалий час нехтує виконанням своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина.

02.11.2021 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення про залишення матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , при перевірці якого було встановлено, що відповідач залишила дитину на його бабу ОСОБА_4 , яка є інвалідом першої групи та за станом здоров`я неспроможна піклуватися про дитину.

З урахуванням встановлених обставин хлопчика було поміщено до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де він до цього часу перебуває.

Просилипозбавити ОСОБА_2 батьківських прав, посилаючись на положенняст.164 СімейногоКодексу України.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, розглядж справи просила провести за її відсутності. Зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та місце розгляду справи була повідомлена, своєчасно, належним чином.

З відома представника позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та витікаючі з них спірні правовідносини.

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 29.07.2017 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №1 від 16.11.2017 року, відомості про батька дитини внесено відповідно до ст..135 СК України.

Судом встановлено, що малолітня дитинапроживала разом з відповідачкою за адресою АДРЕСА_1 , у неналежних умовах.

Згідно акту обстеження умов проживання від 02.11.2021 року санітарно-гігієнічні умови проживання дитини незадовільні, житло потребує ремонту та прибирання.

ОСОБА_1 залишений матір`ю без належного догляду та піклування.

02.11.2021 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП в Миколаївській області, було складено Акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, відповідно до якого, за адресою АДРЕСА_2 було виявлено малолітнього ОСОБА_1 , якого матір (відповідач) залишила без належного піклування на бабу ОСОБА_5 , яка є інвалідом першої групи та сама потребує стороннього догляду.

Малолітнього ОСОБА_3 було доставлено та влаштовано до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради (Повідомлення №03-746 від 02.11.2021 року.

Спеціалістами ММЦ «Соціальних служб сім'ї дітей та молоді» неодноразово здійснювалися спроби провести міри щодо оцінки потреб дитини та членів його сім'ї, однак виконати це не виявилось можливим через відсутність контакту з матір`ю ОСОБА_1 та її відсутністю за місцем проживання.

Зазначена обставина підтверджується відповідним повідомленням №50598/74.01-16/21-2 від 24.12.2021 року.

Відповідно до ст..3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним зокрема, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», визначено, що під час розгляду справи суд повинен з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, свідчать про злісне, свідоме нехтування ОСОБА_2 виконанням своїх обов`язків, зазначених положеннями ст..150 СК України по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток хлопчика, як складову виховання; відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення.

Більш того, встановленні фактичні обставини винної поведінки відповідачки, на думку суду свідчать про те, що проживання дитини з матір`ю, буде негативно впливати як на його емоційний стан так і не є безпечним для здоров`я неповнолітнього ОСОБА_3 .

Згідно ст. 164 СімейногоКодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, той факт, що навіть після початку розгляду справи в суді, відповідачкою не було прийнято будь-яких мір по поновленню виконання своїх обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до ст..166 ч.2 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов`язку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявності у останнього інших утриманців та інших обставин, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту подачі позовної заяви з 10.12.2021 року та до повноліття дитини.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з дотриманням положення ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984, 80 грн..

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2021 року та до повноліття дитини, шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_6 судовий збір в дохід держави в розмірі 1984, 80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської Ради, місце знаходження ву.Адміральська, 20 м.Миколаїв.

Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК