ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/844/22 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участі секретаря Іванюти О.М.

та сторін представника ОСОБА_1 адвоката Бурко О.В.; Куліковської О.В., Гульоватої С.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/17598/14-ц за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бурко Олександра Вікторовича на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року, постановлену суддею Ромазан В.В., повний текст ухвали виготовлений 09.08.2022 року, у справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Бурко Олександра Вікторовича, заінтересована особа ОСОБА_2 , Теребовлянський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

адвокат Бурко О.В. звернувся в інтересах ОСОБА_1 в суд із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 607/17598/14-ц, виданий 27 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 року, частково зміненим постановою апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2018 року, у цивільній справі № 607/17598/14-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0 від 17.05.2007 року в розмірі 45444 швейцарських франків 21 сантим, що еквівалентно 615212 грн 54 коп за курсом НБУ, станом на 13.10.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1991 грн 06 коп судових витрат, з ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1662 грн 94 коп судових витрат.

На виконання вказаного судового рішення, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 27 вересня 2018 року, видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 (пред`явлено до виконання до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ), та щодо стягнення з ОСОБА_3 (пред`явлено до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ). Постановою заступника начальника Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Ключник В.М. від 13 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 5970129 щодо стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_1

24 грудня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу № 2021-12/2 про передачу банком вказаній фінансовій компанії права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.05.2007 р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 . Також, 24 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 укладено Договір відступлення прав вимоги №24-12/ФК-21, за яким право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.05.2007 р., укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , перейшло від ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ОСОБА_2 . Вказаний договір виконаний сторонами, що підтверджується копією платіжного доручення № TR.22191 від 24 грудня 2021 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року здійснено заміну сторони стягувача виконавчих проваджень за вказаними виконавчими документами. Державною виконавчою службою фактично стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» 18103,07 грн. основного боргу за рішенням суду, 6919,56 грн. виконавчого збору та 140,00 грн. виконавчих витрат.

Залишок боргу станом на 03 червня 2022 року склав 598 772,41 грн основного боргу.

04 червня 2022 року солідарним боржником ОСОБА_3 проведено погашення боргу ОСОБА_2 в повному обсязі, що підтверджується розпискою, наданою ОСОБА_2 з її власноручним підписом.

Отже, ОСОБА_3 (солідарний боржник за основним зобов`язанням) самостійно, за межами виконавчого провадження сплатила заборгованість новому кредитору ОСОБА_2 борг у розмірі 602 426,41 грн., з яких 598 772,41 грн. - борг за основним зобов`язанням, 3654 грн. - судовий збір у розмірі, визначеному апеляційним судом для обох солідарних боржників.

Таким чином, вважає, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням, шляхом виконанням солідарним боржником ОСОБА_3 , що відповідно до ст. 432 ЦПК України, є підставою для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки, борг сплачений одним з солідарних боржників в повному обсязі, відтак борг ОСОБА_1 є припиненим в силу закону, згідно ч. 4 ст. 543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бурко О.В., заінтересована особа ОСОБА_2 , Теребовлянський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бурко О.В. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що основний борг за зобов`язанням, в якому ОСОБА_1 є солідарним боржником, погашений іншим солідарним боржником, - ОСОБА_3 поза межами виконавчого провадження. Відтак, основний борг відсутній фактично через його повне погашення, наявний на виконанні в Теребовлянському відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 вказаного боргу підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню на підставі прямої норми закону, а саме ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Слід особливо зауважити, що норма ч. 2 ст. 432 ЦПК України вказує, як на підставу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню добровільне виконання боржником свого обов`язку поза межами виконавчого провадження і не містить визначень на кшталт до моменту відкриття виконавчого провадження, як це розуміє суд першої інстанції. Поняття поза межами виконавчого провадження та на стадії до відкриття виконавчого провадження - не є тотожними, це абсолютно різні речі. Жодного ототожнення цих понять чинне законодавство України не містить.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бурко О.В. до суду апеляційної інстанції не поступали .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Бурко О.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 апеляційну скарги підтримали, мотивуючи повним погашенням основного боргу по виконавчому листі.

Теребовлянський відділ ДВС подав до суду клопотання про проведення судового засідання без участі представника відділу у зв`язку із великим навантаженням у роботі. Апеляційну скаргу просили залишити без задоволення, оскільки на виконанні перебуває ще виконавчий лист щодо несплати заборгованості по виконавчому збору у сумі 54767,98 грн.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 року у цивільній справі № 607/17598/14-ц, частково задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 17 травня 2007 року. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 17 травня 2007 року, в розмірі 47580 швейцарських франків 22 сантима, що еквівалентно 644129 грн. 33 коп., а також 3654 грн. 00 коп. сплаченого позивачем судового збору при зверненні із позовом в суд. У позові до ОСОБА_3 , відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного, іпотечного договорів та договору поруки, відмовлено.

Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2018 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 року в частині вимог ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя ОСОБА_1 частково скасовано. Ухвалено нове рішення в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , яким позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 17 травня 2007 року в розмірі 45444 швейцарських франків 21 сантим, що еквівалентно 615212 грн. 54 коп. за курсом НБУ станом на 13.10.2014 року. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 року в частині стягнення судових витрат змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» 1991 грн. 06 коп. судових витрат, з ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» - 1662 грн. 94 коп. судових витрат. В решті рішення залишити без змін.

Ухвалою Верховного суду від 21 січня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 року у не скасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2018 року, залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 27 вересня 2018 року видано виконавчі листи.

Постановою заступника начальника Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ключник В.М. від 13 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 5970129, з примусового виконання виконавчого листа № 607/17598/14-ц від 27.09.2018 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 17.05.2007 року в розмірі 45444 швейцарських франків 21 сантима, що еквівалентно 615212,54 грн. за курсом НБУ, станом на 13.10.2014 року та 1662,94 грн. судових витрат.

13 серпня 2019 року державним виконавцем Теребовлянської ДВС винесено постанову про стягнення виконавчого збору № 59780129 у сумі 61687,54 грн, з якою боржники погоджувались.

Постановою від 13.08.2019 року зазначеної посадової особи відділу ДВС стягнуто із ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 61687,54 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року, у справі № 607/17598/14-ц, замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 5970129, відкритому 13 серпня 2019 року у Теребовлянському відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а саме замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк», , на ОСОБА_2 відносно боржника ОСОБА_1 , а також у виконавчому провадженні ВП № 65393893, відкритому 13 травня 2021 року у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відносно боржника ОСОБА_3 .

Як вбачається із інформації, викладеній у листі Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 6129 від 03 червня 2022 року, на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 607/17598/14-ц, виданий 27.09.2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Укрсиббанк» боргу 616875,48 грн.

Станом на 24.01.2022 року згідно виконавчого провадження проведено стягнення із ОСОБА_1 в користь АТ «Укрсиббанк» - 18103,07 грн боргу та 6 919,56 грн виконавчого збору, стягнуто 140 грн розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Станом на 01.06.2022 р. залишок боргу становить: 598 772,41 грн. в користь АТ «Укрсиббанк», 54 767,98 грн. - виконавчий збір.

Із письмової розписки від 04 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 602426,41 грн в якості погашення заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 17.05.2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк» згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2018 р. у цивільній справі № 607/17598/14-ц, частково зміненим постановою апеляційного суду Тернопільської області від 06.07.2018 року. Грошові кошти у сумі 602426,41 грн. (в тому числі 598 772,41 грн., - борг за основним зобов`язанням, та 3654,00 грн. - судовий збір у розмірі за рішенням суду) нею перераховано та отримано в повному обсязі. Борг вважає погашеним повністю, претензій до боржників у неї немає.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 431 ЦПК України, визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України,суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Заявник в обґрунтування підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вказує на те, що рішення суду у справі № 607/17598/14-ц виконане добровільно 04 червня 2022 року поза межами виконавчого провадження іншою особою.

Однак дане твердження не може слугувати беззаперечним доказом щодо відсутності боргових зобов`язань ОСОБА_1 , оскільки станом на 17.10.2022 року у відділ ДВС не надходило повідомлення від стягувача та боржника щодо повного розрахунку по заборгованості згідно виконавчого листа № 607/17598/14-ц, виданого 27.09.2018 року Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ Укрсиббанк заборгованості за кредитним договором від 17.005.2017 року № 0, а також не сплачено виконавчий збір у сумі 54767,68 грн., що є коштами Державного бюджету України. Про не звернення до виконавчої служби про погашення основного боргу не заперечували ОСОБА_1 та його представник адвокат Бурко О.В.

У випадку надходження у відділ підтверджуючих документів щодо повного розрахунку по заборгованості згідно виконавчого провадження № 59780129, виконавчі провадження будуть завершені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження

Частинами 1, 3, 4, 5, 9 статтею 27 Закону № 1404-VIII визначено засади справляння виконавчого збору, зокрема:

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявник не надав доказів, які б підтверджували сплату ним чи іншою особою заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, тобто до примусового виконання судового рішення. Крім цього, примусове виконання зазначеного судового рішення відбувалось органом державної виконавчої служби із 13.08.2019 року, під час якого державним виконавцем вчинялись виконавчі дій: звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Колегією суддів встановлено, що основний борг по рішенню суду ОСОБА_1 , ОСОБА_3 погашено 04 червня 2022 року при тому, що виконавче провадження було відкрите 13.08.2019 року, тобто під час виконавчих дій. Однак матеріалами справи доведено, що не виконаним залишається борг щодо сплати виконавчого збору в сумі 54767,98 грн, який є невід`ємною частиною виконавчого провадження.

Таким чином, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд вважають, що у відповідності до вимог частини першої пункту 9 статті 39 Закону України Про виконавче провадження відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що сама по собі необхідність у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню задля досягнення мети не стягнення з боржника виконавчого збору за виконавчим провадженням по якому здійснювались виконавчі дії, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав правильну юридичну оцінку обставинам справи, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бурко Олександра Вікторовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2022 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2022 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: О.Я. Міщій

Г.М. Шевчук