справа № 208/2744/21
№ провадження 2/208/884/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про визнання права власності на нерухоме майно»,-

встановив:

1.Позиція сторони позивачів.

13 квітня 2021 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просить:

-Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв. м. у тому числі 1-а кімната 21,1 кв. м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухнею площею 9,2 кв.2 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв. м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м., лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/3 частини квартири житлової площею 47,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м., лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав н нерухоме майно;

-Витрати зі сплати судового збору покласти на позивачів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила наступне.

На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядження фонду комунальної власності від 05 червня 2001 року № 5п/633-р ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування АЕЕ № 491824 від 11 жовтня 2001 року засвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Дніпропетровської області Горбулінська (Сухач) Л.С. отримала в дар кімнату площею 15,7 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м, що знаходяться в у квартирі за номером п`ятдесят сім ( АДРЕСА_2 . Правочин зареєстровано в реєстрі за № 2840.

Договір дарування зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації та запис про це внесено в реєстрову книгу № 111 реєстровим № 20682 від 12 жовтня 2001 року.

На підставі реєстрації права власності та рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 31 липня 2001 року № 337 «Про перепланування квартир за АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 було виготовлено відповідний проект та виконані роботи з перепланування (реконструкція) зазначених квартир. Реконструкція квартири АДРЕСА_5 була виконана шляхом приєднання кімнати квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_5 .

На підставі зазначених змін КП «Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації 31 жовтня 2001 року виготовило на переплановану квартиру АДРЕСА_5 технічний паспорт, в якому зазначено, що квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 47,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м,, 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м. Загальна площа квартири 79,2 кв.м.

З часу здійснення реконструкції шляхом приєднання кімнати квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_5 позивачі відкрито володіють та користуються зазначеним нерухомим майном. Право користування та володіння зазначеним нерухомим майном третіми особами не оспорюється.

При використані права власності в розпорядженні вказаним об`єктом нерухомості виявився факт відсутності реєстрації права власності на реконструйовану квартиру.

При зверненні в Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було отримано Рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень № 54190456 від 22 вересня 2020 року, власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 .

Підставою у відмові стало: рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 337 від 31 липня 2001 року втратило чинність; відсутня інформація про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, а саме на квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ; відсутність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та відсутня письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

На підставі виготовленого технічного паспорту на переплановану квартиру здійснено запит до ОКП «Дніпродзержинське Бюро технічної документації» про наявність реєстрації прав на нерухоме майно до 01 січня 2013 року.

У відповіді № 1039 від 26 жовтня 2020 року зазначено, що згідно даних інвентаризаційної справи квартиру АДРЕСА_4 , було зареєстроване за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 05 червня 2001 року, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинськ, загальною площею 61,2 кв.м.

Як вбачається, що на реконструйовану квартиру в ОКП «Дніпродзержинське Бюро технічної документації» право власності зареєстровано не було, хоча технічний паспорт був виготовлений.

Порядок прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта визначений постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 923 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 534, яка втратила чинність на підставі Постанови КМУ №-п) від 13.04.2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» ( із змінами) (надалі - Порядок №461).

Пунктом 10 Порядку № 461 зазначено, що «У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України Про архітектурну діяльність одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

Технічне обстеження включає такі етапи:

попереднє (візуальне) обстеження об`єкта, у тому числі огляд і фотографування об`єкта та його конструктивних елементів, виконання обмірів, визначення класу наслідків (відповідальності) об`єкта, аналіз проектної та іншої технічної документації (за наявності);

детальне (інструментальне) обстеження об`єкта, у тому числі визначення параметрів і характеристик матеріалів, виробів та конструкцій, із залученням фахівців відповідної спеціалізації та атестованих лабораторій (за необхідності).

Якщо етапи технічного обстеження об`єкта, що проводилося, не збігаються з названими етапами, зазначаються фактично пройдені етапи технічного обстеження.

Не дозволяється проведення технічного обстеження виключно за фотографіями, відеозаписами, кресленнями чи іншими документами без візуального огляду об`єкта.

На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об`єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об`єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об`єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Пронумерований, прошнурований звіт підписується та скріплюється особистою печаткою виконавця і затверджується суб`єктом господарювання, який проводив технічне обстеження (для юридичних осіб).

В серпні 2020 року Позивачі звернулись до ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» для здійснення технічного обстеження реконструйованої квартири та отримали Технічний висновок за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_4 , від 28 серпня 2020 року № 11-038/20) виконаний ДП «Проектий інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» Згідно з висновком спеціалісти вважають можливим в конструктивному відношенні безпечну експлуатацію квартири АДРЕСА_4 після виконання приєднання кімнати з квартири АДРЕСА_3 ».

Відповідно до п.17, 18, 19 Порядку Замовником (його уповноваженою особою) заповнена і 03 грудня 2020 року подана до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг примірник декларації (п.17). Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру (п.18). У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації (п.19).

Відповідно до п.11 Порядку №461 датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

17 січня 2021 року від Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради отриманий лист № ДП327 «Про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта»

В листі зазначено, що заповнена форма декларації (додаток 2 Порядку 461) не узгоджується з назвою об`єкту будівництва.

Пунктом 21 Порядку № 461 передбачено, що рішення про реєстрацію або повернення декларації може бути розглянуто у порядку адміністративного оскарження Мінрегіоном або оскаржено до суду.

На підставі відповіді № ДП327 «Про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта» 14 січня 2021 року до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради направлена Заява про прийняття в експлуатацію, в якій зазначено, «...що реконструкція квартири АДРЕСА_5 була здійснена значно раніше дії зазначеного Порядку № 461, то будівельний паспорт на нерухоме майно відсутній та не заводився.

Також для підтвердження безпечної експлуатації реконструйованої квартири до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради був наданий Технічний висновок за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_4 , від 28 серпня 2020 року № 11-038/20) виконаний ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект»

Листом № Б-2 від 12 лютого 2021 року «Про надання інформації» Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради зазначив, що Управління здійснює свою діяльність згідно законодавства.

Відповідно до Порядку № 461 для прийняття об`єкта до експлуатації до відповідного органу подається примірник декларації:

-щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, заведеною у додатку 2 до цього Порядку;

-щодо об`єктів, що з класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку;

-щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за нормою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Із суті зразків додатків, наведених в Порядку №461 вбачається, що їх заповнення і подання до відповідного державного органу також призведе до формальної відмови в прийнятті в експлуатацію зазначеної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч.ч. 1,4 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На теперішній час при наявності відповідних дозвільних документів на перепланування квартири, технічного висновку на безпечну експлуатацію квартири після її реконструкції шляхом приєднання кімнати квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_5 Власники не можуть здійснити реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об`єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад. Це право ради можуть делегувати відповідним виконавчим органам.

Згідно з п.п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України , власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Так, згідно до діючого законодавства на даний час діє Постанова Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» .

Окрім цього, ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У пунктах 3, 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Визнання права власності на незавершений об`єкт самочинного будівництва не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п. 9, 14 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що:

-реконструкція квартири здійснювалась з об`єктів нерухомого майна, які є власністю Позивачів, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого згідно розпорядження фонду комунальної власності від 05 червня 2001 року № 5п/633-р та договором дарування АЕЕ № 491824 від 11 жовтня 2001 року

-за рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 337 від 31 липня 2001 року;

-на підставі технічної документації;

-на реконструйовану квартиру виданий технічний паспорт

та те, що до прийняття в дію Постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності на спірний об`єкт нерухомості, що в свою чергу виключає можливість позивача реалізувати своє право в позасудовому порядку.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою. Системний аналіз наведених положень свідчить про те, що набуття права власності на певні об`єкти передбачає наявність юридичного складу, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Пунктом 10 Порядку № 461 зазначено, що «У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.»

Позивачами на підтвердження позовних вимог надані всі наявні докази про законне відкрите володіння та користування квартирою АДРЕСА_4 . Під час здійснення своїх прав інтереси та права третіх осіб не порушені, про що свідчить відсутність будь-яких судових справ, щодо вказаної квартири.

Крім того, враховуючи, що реєстрація права власності позивачів на вказану реконструйовану квартиру, є посвідченням факту належності їм на праві власності майна, придбаного у законний спосіб, та зважаючи на відмову органів реєстрації прав власності в реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та відмову у прийнятті її в експлуатацію після реконструкції шляхом приєднання кімнати квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_5 у суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів про визнання за ними права власності на квартиру житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі переліку документів, які безспірно підтверджують придбання ними, законного володіння та користування зазначеного нерухомого майна.

Між співвласниками досягнута угода про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 матиме право власності на 2/3 частини, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 матиме право власності на 1/3 частини квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

06 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, за наявними у справі матеріалами (а.с. 100).

06 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, за наявними у справі матеріалами (а.с. 101).

2. Позиція відповідача.

Відповідач, Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, в судові засідання явку свого представника не забезпечив.

05 жовтня 2021 року на офіційну електронну адресу суду начальником управління подано пояснення згідно до змісту яких просить провести засідання без участі представника та винести рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 83).

3. Позиція третьої особи.

Третя особа, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про дату, час та місце судових засідань повідомлена належним чином, в судові засідання явку свого представника не забезпечила.

03 грудня 2021 року на офіційну електронну адресу суду представником Жежелем С.С., який діє на підставі довіреності від 16 грудня 2020 року № 04-11/1917 подано заяву згідно до змісту якої просить слухання справи проводити без участі представника Департаменту та винести рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с. 96).

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

13 квітня 2021 року позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 подано до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про визнання права власності на нерухоме майно» (а.с. 2-10).

Згідно змісту позовних вимог, просить:

-Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв. м. у тому числі 1-а кімната 21,1 кв. м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухнею площею 9,2 кв.2 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв. м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м., лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/3 частини квартири житлової площею 47,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м., лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав н нерухоме майно;

-Витрати зі сплати судового збору покласти на позивачів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/2744/21 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 51).

Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 52).

29 квітня 2021 року стороною позивача подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 13 квітня 2021 року (а.с. 55-56).

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 56-57).

06 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_2 подано заяву згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, за наявними у справі матеріалами (а.с. 100).

06 грудня 2021 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву згідно до змісту якої просить проводити розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації, за наявними у справі матеріалами (а.с. 101).

05 жовтня 2021 року на офіційну електронну адресу суду начальником Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради подано пояснення згідно до змісту яких просить провести засідання без участі представника та винести рішення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 83).

03 грудня 2021 року на офіційну електронну адресу суду представником третьої особи - Жежелем С.С., який діє на підставі довіреності від 16 грудня 2020 року № 04-11/1917 подано заяву згідно до змісту якої просить слухання справи проводити без участі представника Департаменту та винести рішення у відповідності до норм чинного законодавства (а.с. 96).

Ухвалою суду від 10 січня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання.

Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи,

Згідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2001 року посвідченого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_2 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням фонду комунальної власності від 05 червня 2001 року № 5п/633-р (а.с. 18).

27 червня 2014 року внаслідок укладання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , прізвище позивача змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Згідно до договору дарування від 11 жовтня 2001 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Бузоверя С.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2840 ОСОБА_4 обдарована прийняла у дар від ОСОБА_9 дарителя: кімнату площею 15,7 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м., що знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Договір дарування зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації та запис про це внесено в реєстрову книгу № 111 реєстровим № 20682 від 12 жовтня 2001 року (а.с. 1-зворотна сторона).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 31 липня 2001 року № 337:

1.Дозволено власнику квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , співвласниками квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., та № 58 загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 32,3 кв. м. в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м. за умови набуття права власності на об`єкт перепланування, після узгодження технічної документації з управлінням головного архітектора міста.

2.Власнику квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , співвласникам квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 забезпечити:

розробку технічної документації та перепланування відповідно до п. 1 даного рішення і узгодження її з управлінням головного архітектора міста;

виконання будівельних робіт в чіткій відповідності до узгодженої технічної документації;

внесення відповідних змін до облікової документації відповідно до даного рішення.

3.Бюро технічної інвентаризації внести відповідні зміни до облікової документації відповідно до даного рішення згідно з чинним законодавством.

4.Визначено строк даного рішення 1 рік.

5.Організацію виконання даного рішення покласти на управління головного архітектора міста, контроль на заступника міського голови, керівника комітету по будівництву, архітектурі та житлово-комунальному господарству (а.с. 20).

На підставі реєстрації права власності та рішення Виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 31 липня 2001 року № 337 «Про перепланування квартир за АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 було виготовлено відповідний проект та виконані роботи з перепланування (реконструкція) зазначених квартир. Реконструкція квартири АДРЕСА_5 була виконана шляхом приєднання кімнати квартири АДРЕСА_3 до квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується відповідними доказами.

На підставі зазначених змін КП «Дніпродзержинське Бюро технічної інвентаризації 31 жовтня 2001 року виготовило на переплановану квартиру АДРЕСА_5 технічний паспорт, в якому зазначено, що квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 47,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м,, 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м. Загальна площа квартири 79,2 кв.м. (а.с. 31-32).

При зверненні в Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було отримано Рішення про відмову у державній реєстрації права та їх обтяжень № 54190456 від 22 вересня 2020 року, власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 34).

Підставою у відмові стало: рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 337 від 31 липня 2001 року втратило чинність; відсутня інформація про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, а саме на квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ; відсутність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та відсутня письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно.

Згідно до відповіді № 1039 від 26 жовтня 2020 року зазначено, що згідно даних інвентаризаційної справи квартиру АДРЕСА_4 , було зареєстроване за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 05 червня 2001 року, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинськ, загальною площею 61,2 кв.м.

17 січня 2021 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради позивачами отримано лист № ДП327 «Про повернення на доопрацювання декларації про готовність до експлуатації об`єкта» (а.с. 38).

Для підтвердження безпечної експлуатації реконструйованої квартири до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради був наданий Технічний висновок за результатами обстеження будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_4 , від 28 серпня 2020 року № 11-038/20) виконаний ДП «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с. 43).

Листом № Б-2 від 12 лютого 2021 року «Про надання інформації» Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради зазначив, що Управління здійснює свою діяльність згідно законодавства (а.с. 42).

Між співвласниками досягнуто угоди про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 матиме право власності на 2/3 частини, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 матиме право власності на 1/3 частини квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 50).

6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Предметом судового розгляду у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже , правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Межі здійснення цивільних прав конкретизуються у ст. 13 ЦК України. Обмеження встановлюються щодо окремих суб`єктивних прав як засіб стримання особи-власника при здійсненні ним цих прав з урахуванням необхідності дотримання прав інших осіб або суспільних інтересів .

Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

За ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Ч . 2 ст. 383 ЦК України унормовано, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За нормами ЦК України підставами виникнення (набуття) права власності є різні правостворюючі юридичні факти або правовідносини.

Статтею 332 ЦК України регулюється питання набуття права власності на перероблену річ. Об`єкт, на який набувається право власності в результаті переробки, визнається новою річчю.

Виникнення права власності на нову річ (новостворене нерухоме майно) урегульовано ч. 2 ст. 331 ЦК України, в якій зазначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будівлі, споруди) виникає у момент завершення будівництва даного об`єкта. У разі якщо законом або договором передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його до експлуатації або державної реєстрації, то право власності на дане майно виникає з моменту прийняття до експлуатації або державної реєстрації.

Викладена правова позиція відображена в ухвалі Верховного Суду України від 28.10.2009 справа № 6-11500св09.

На підставі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно розпорядження фонду комунальної власності від 05 червня 2001 року № 5п/633-р ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору дарування АЕЕ № 491824 від 11 жовтня 2001 року засвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Дніпропетровської області Горбулінська (Сухач) Л.С. отримала в дар кімнату площею 15,7 кв.м., балкон площею 0,6 кв.м, що знаходяться в у квартирі за номером п`ятдесят сім ( АДРЕСА_2 . Правочин зареєстровано в реєстрі за № 2840.

Приписами ст. 152 ЖК України, в редакції, яка діяла на час надання виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради дозволу власнику квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , співвласниками квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., та № 58 загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 32,3 кв. м. в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м. за умови набуття права власності на об`єкт перепланування, після узгодження технічної документації з управлінням головного архітектора міста, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно із п. 19 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, які були чинними на час надання виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради дозволу, переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.

Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 було видано наказ «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентеризації нерухомого майна».

Ст . 105 ЦК УРСР 1963 року, редакція якої була чинною на час надання позивачу дозволу, вказувала наслідки самовільного будівництва жилого будинку, господарських і побутових будівель та споруд, зокрема, що громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотним відхиленням від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком та частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Отже, вказана стаття містила такі умови самочинного (самовільного) будівництва:

-здійснення будівництва без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту,

- здійснення будівництва з істотним відхиленням від проекту,

- здійснення будівництва з грубим порушенням основних будівельних норм і правил.

Тобто, для прибудови (добудови) належного на праві власності майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, його власнику достатньо обуло попередньо звернутися до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення конкретних робіт.

Статтею 331 ЦК України передбачено набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершенного будівництва.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто , право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже , право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35/18/1).

При вирішенні питання про правомірність набуття права власності суд враховує презумпцію правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

У даному випадку судом встановлено правомірність будівництва ОСОБА_1 прибудови (добудови), яке було здійснено позивачем на підставі встановленого законом дозволу, а тому таке будівнитцво не є самочинним (самовільним) (ст. 105 ЦК УРСР 1963 року).

Таким чином, суд прийшов висновку, що власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , та співвласники квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 34,6 кв.м., та № 58 загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 32,3 кв. м. в однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,2 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., на підставі чинних на той період норм, які регулювали порядок проведення переобладнання і перепланування об`єктів нерухового майна, за відсутності законодавства, яким наразі встановлено обов`язковість державної реєстрації нерухомого майна, став власником вказаної прибудови (добудови) з моменту завершення будівництва (створення майна).

Водночас, технічне обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_7 , за результатами якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації квартири проведено лише 28 серпня 2020 року, надано відповідний звіт (а.с. 43-48, а.с.48-зворотна сторона).

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Між співвласниками досягнуто угоди про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 матиме право власності на 2/3 частини, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 матиме право власності на 1/3 частини квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 50), але на даний час позбавлені можливості внести до Державного реєстру інформацію щодо зміни об`єкта речового права власності та повноцінно здійснювати правомочності власника належного йому майна.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін

Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

При розгляді цих спірних правовідносин судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 557/1209/16-ц від 10.10.2018.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, аналізуючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно, зокрема реконструйовану квартиру, у зв`язку з доведенням стороною позивача правомірності здійснення перепланування, а саме:

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачами при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 13 квітня 2021 року у сумі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок (а.с. 1).

Враховуючи клопотання позивачів (а.с. 9), суд вважає за можливе витрати зі сплати судового збору покласти на позивачів.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, ч. 2 ст. 13, 81, 141, 174, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради, третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради «про визнання права власності на нерухоме майно» - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 2/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/3 частини квартири житловою площею 47,9 кв.м., у тому числу 1-а кімната 21,1 кв.м., 2-а кімната 15,6 кв.м., 3-а кімната 11,2 кв.м., кухні площею 9,2 кв.м., вбиральні - 1,6 кв.м., ванної кімнати площею 3,6 кв.м., коридору 9,6 кв.м., вбудованої шафи 1,3 кв.м., квартира обладнана балконом 0,6 кв.м, лоджією 5,4 кв.м., загальна площа квартири 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що є підставою для реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_8 .

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_9 .

Відповідач Управління державного архітектурного контролю Кам`янської міської ради, юридична адреса: 51900, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Москворецька, будинок № 14, .

Третя особа Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, юридична адреса: 51900, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, проспект Василя Стуса, будинок № 10/12.

Повний текст судового рішення складений 05 вересня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.