Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2022 Справа №607/3513/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н.О.,

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.03.2022р. пред`явив до суду позов до відповідачів Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі АТ «ПРОСТО-страхування»; в позовній заяві допущено описку у найменуванні відповідача, зокрема замість правильного повного найменування Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» помилково вказано Страхова компанія Акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування») та ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, зокрема, стягнення з АТ «ПРОСТО-страхування» майнової шкоди у розмірі 16650,20 грн., заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та з ОСОБА_2 шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2025 грн., моральної шкоди 10000 грн., упущеної вигоди 30000 грн. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати (992,40 грн. судового збору, а також 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу).

В обгрунтування позову зазначено, що позивач є власником транспортного засобу «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_1 . 05 березня 2021 року о 10 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Доманове-Чернівці-Тереблече в с. Плебанівка Тернопільського району Тернопільської області з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування», яке відшкодувало позивачу шкоду, завдану його транспортному засобу внаслідок ДТП, у розмірі 15593 грн. Оскільки відшкодована сума менша за ту, яка спричинена ДТП, 22 липня 2021 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з проханням відшкодувати майнову та моральну шкоду, однак його прохання відповідач проігнорував. Позивач вказує, що є фізичною особою-підприємцем, на момент скоєння ДТП у нього був укладений договір поставки з ФОП ОСОБА_3 , 05 березня 2021 року ОСОБА_1 та його водій ОСОБА_4 перевозили скляний посуд, який у результаті ДТП був знищений, а чавунний посуд втратив свій товарний вигляд і став непридатний для продажу. Упакування чавунних каструль було пошкоджене, а їх поверхня була подряпана уламками скла. Наведене призвело до знищення товару позивача, який він перевозив у багажному відділенні транспортного засобу «ЗАЗ 110557». Розмір заподіяної у зв`язку зі знищенням товару шкоди становить 14625 грн. Крім цього, в результаті ДТП була завдана шкода здоров`ю ОСОБА_1 , яка полягала у діагностичному обстеженні (дві томографії голови та один рентген грудної клітки), що сумарно становить 2025 грн., а також моральна шкода, яка полягала у фізичних та душевних стражданнях позивача, які призвели до погіршення його здібностей та можливості здійснення підприємницької діяльності, у розмірі 10000 грн. Також, унаслідок ДТП він втратив можливість отримати заробіток у розмірі 30000 грн., оскільки він мав два укладених договори поставки, відповідно до яких він повинен був щомісячно постачати товар покупцю на суму 15000 грн. З поставки за один місяць позивач мав прибуток у розмірі 5000 грн., однак, оскільки пошкоджений транспортний засіб економічно було недоцільно ремонтувати, він був позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність протягом трьох місяців.

Ухвалою судді від 04 березня 2022 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

На виконання цієї ухвали 30 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, у якій повідомив про допущені неточності в розрахунках і змісті позовних вимог та просив стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» 14625 грн. заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової (матеріальної) шкоди та 2025 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 , а з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та упущену вигоду в розмірі 30000 грн.

Ухвалою судді від 04 квітня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 19 квітня 2022 року на 10 год. 00 хв..

14 квітня 2022 року від відповідача СК АТ «ПРОСТО-страхування» надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що: 1) при зверненні позивача до АТ «ПРОСТО-страхування» ним, усупереч п. 24.1 ст. 24 та ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було надано підтверджуючих документів на заподіяння внаслідок ДТП шкоди здоров`ю; 2) долучені до позовної заяви докази не підтверджують факту заподіяння внаслідок ДТП шкоди здоров`ю. Зокрема, долучені до позовної заяви фіскальні чеки є нечитабельними, у одному з них платником зазначено не позивача, а ОСОБА_5 , рентген грудної клітки позивачем зроблено через 3 дні після ДТП, а томографія, яка, зі слів позивача, проведена 23 березня 2021 року, не підтверджується чеком, оскільки у ньому не вказано призначення платежу; 3) долучені до позовної заяви докази не підтверджують факту заподіяння позивачу майнової (матеріальної) шкоди, оскільки ним долучено лише ті документи, які підтверджують вартість майна (посуду) на момент його придбання, тобто до ДТП, а тому визначений позивачем розмір збитків у зв`язку з пошкодженням майна, є лише його припущенням. Всупереч п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявлена позивачем сума не є «оціненою шкодою». З цих підстав відповідач просив відмовити в позові, а також стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу, які становлять 7000 грн. та не є кінцевими. Розгляд справи просив проводити у відсутності представника відповідача АТ «ПРОСТО-страхування».

У зв`язку із неявкою сторін судове засідання, призначене на 19 квітня 2022 року, було відкладено на 19 травня 2022 року на 11 год. 45 хв.

26 квітня 2022 року від представника відповідача СК АТ «ПРОСТО-страхування» - адвоката Осадчого А.М. надійшло клопотання, у якому він просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив у повному обсязі.

Від представника позивача 17.05.2022р. надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судове засідання, призначене на 19 травня 2022 року, відкладено на 21 червня 2022 року на 11 год. 45 хв. та, за клопотанням представника позивача, повторно відкладено на 21 липня 2022 року на 11 год.

27 червня 2022 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшли заяви, в порядку ст. ст. 182, 183 УПК України, у яких на спростування доводів відзиву вона вказала, що із відзивом вона ознайомилась 20 червня 2022 року при ознайомленні з матеріалами справи, оскільки копія відзиву з додатками на адресу позивача надіслана не була. Зазначила, що ОСОБА_5 , яка 09 березня 2021 року оплачувала вартість послуг за томографію голови, що проводилась позивачу, є його сестрою позивача, що підтверджено документально. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), саме АТ «ПРОСТО-страхування» має відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу внаслідок знищення товару. Посилання представника відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» на п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відповідають дійсності, оскільки у даному пункті мається на увазі шкода, завдана наземним транспортним засобам, яку не можливо встановити інакше, як на підставі проведеної експертизи. Долученими до позову та заяви на усунення недоліків документами повністю підтверджено тотальне знищення товару, тобто спричинену позивачу майнову шкоду. Оскільки страхова компанія відмовила позивачу у страховій виплаті з формальних підстав, позивач повторно звернувся до страхової компанії з заявою про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, та заявою про відшкодування майнової шкоди, які були направлені страховій компанії 04 березня 2022 року, однак цих виплат проведено не було. Заявлені представником відповідача витрати на правову допомогу є необґрунтованими та документально не підтверджені. Зокрема, в ордері не вказано назви конкретного органу державної влади, у якому надається правова допомога, строк дії договору про надання правової допомоги, який долучено до відзиву, закінчився 31 грудня 2020 року, розмір гонорару адвоката не відповідає обсягу наданих послуг.

05 липня 2022 року від представника відповідача СК АТ «ПРОСТО-страхування» надійшла заява щодо фактичних судових витрат відповідача, у якій зазначено, що представництво інтересів відповідача здійснюється відповідно до чинного Договору про надання правової допомоги, а розмір заявлених у відзиві судових витрат відповідає фактично витраченому часу на надання правової допомоги з розрахунку 7 годин = 7000 грн. (1 год. = 1000 грн.) та підтверджується актом виконаних робіт.

21 липня 2022 року представник позивача подала заяву про відмову від позову в частині вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_2 .

Також 21 липня 2022 року від представника позивача надійшла заява, у якій вона просила проводити розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги, заявлені до відповідача АТ «ПРОСТО-страхування», підтримала та просила задовольнити.

Для з`ясування пояснень позивача з приводу обгрунтування позовних вимог розгляд справи відкладено на 14 вересня 2022 року на 16 годину.

У судовому засіданні 14 вересня 2022 року позивач позов до АТ «ПРОСТО-страхування» підтримав, пояснив, що після ДТП, яка мала місце 05 грудня 2021 року, був доставлений до районної лікарні. В подальшому проходив обстеження у Тернопільській обласній лікарні, а потім лікувався у сімейного лікаря, яким, після виконання плану лікування, рекомендовано пройти повторне обстеження. У зв`язку з цим він повторно проходив діагностику голови і грудної клітки. Усі наявні в нього чеки про витрати, пов`язані з діагностикою, він надав, також надав копію з медичної карти, чому не всі записи наявні у цій карті, йому не відомо, він не слідкував за записами, він просто виконував рекомендації лікарів, оскільки після ДТП відчував значне погіршення стану здоров`я.

Представник позивача в судовому засіданні позов у частині вимог до АТ «ПРОСТО-страхування» підтримала в повному обсязі. Пояснила, що позивач надав усі наявні в нього докази на обгрунтування позовних вимог. Оскільки після ДТП був госпіталізований, не міг зробити фото розбитого посуду. Але ним надано товарно-транспортні і видаткові накладні, а також відеозапис, зроблений безпосередньо після ДТП, а також надав усю наявну в нього медичну документацію та чеки на підтвердження здійснених витрат на обстеження і діагностику. З цих підстав просила позов до АТ «ПРОСТО-страхування» задовольнити, а в частині вимог до ОСОБА_2 закрити на підставі заяви про відмову від позову в частині цих вимог, поданої нею 21 липня 2022 року, яку просила вирішити в нарадчій кімнаті разом із ухваленням рішення по суті справи.

Перед початком з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом оголошено перерву на 15 хв., однак у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по всій території України в тому числі о 16 год. 38 хв. на території Тернопільської області, розгляд справи перенесено на 29.09.2022р. на 10 год. 40 хв.

В подальшому 14.09.2022р. через канцелярію суду від позивача та його представника надійшла заява, в якій вони просили продовжувати розгляд справи без їхньої участі.

21.09.2022р. від представника позивача надійшла заява, в якій вона вказала, що допустила описку в позовній заяві у найменуванні відповідача, зокрема замість правильного повного найменування Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» помилково вказала Страхова компанія Акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування». Просила врахувати внесене нею виправлення при ухваленні рішення.

Представник відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не з`явився, однак, відповідно до відзиву та раніше поданої заяви, представник відповідача просив проводити розгляд справи у його відсутності.

За вказаних обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року (№607/4961/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Цією постановою судом встановлено, що «05.03.2021 о 10 год. 45 хв. на а/д «Доманове Ковель Чернівці Тереблече» в с. Плебанівка водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2104», номерний знак « НОМЕР_2 », не був уважний,не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, допустивши зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок чого останнього відкинуло на зустрічну смугу, де він допустив зіткнення з транспортним засобом «Шевролет», номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням водія ОСОБА_8 , в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.2.3(б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.».

Згідно з п. 2.6., 2.3, 3.2 та 4.1 договору купівлі продажу від 01 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець), продавець зобов`язується протягом терміну дії договору постачати товар покупцю щомісячно на суму не меншу 20000 грн., продавець несе відповідальність за якість та комплектність поставленого товару перед покупцем та кінцевими споживачами, доставка товару здійснюється транспортом продавця до складських приміщень покупця. Сторони домовилися, що ціна товару визначається видатковими накладними. Відповідно до п. 6.6 договору він вступає в силу з 01 січня 2021 року та діє до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до видаткової накладної №291 від 04 березня 2021 року, постачальник ФОП ОСОБА_1 видав товар на суму 14625,20 грн., в тому числі: 30070-00 тарілка 7.5 Біла (252 шт., сумою 4284 грн.); 30057-01-1248 тарілка 7 Польові квіти (252 шт., сумою 3981,60 грн.); 30060-1248 салатник 7 Польові квіти (96 шт., сумою 2064 грн.); 30059-1248 салатник 6 Польові квіти (60 шт., сумою 1110 грн.); 30072-1248 тарілка 10 Польові квіти (60 шт., сумою 1533,60 грн.); Т303С3 сковорода чавунна лита 26*4 з дерев`яною ручкою зі скляною кришкою (2 шт., сумою 538 грн.); Т304С3 сковорода чавунна лита 24*6 з дерев`яною ручкою зі скляною кришкою (2 шт., сумою 522 грн.). У графі «отримав» підпис покупця ОСОБА_3 відсутній.

Як убачається з товарно-транспортної накладної №291 від 05 березня 2021 року на транспортне перевезення, підписаної ОСОБА_1 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , водій ОСОБА_7 , замовник ОСОБА_3 , вантажовідправник АДРЕСА_1 , вантажоодержувач м. Бучач, вул. Центральна, 11, м-н « ІНФОРМАЦІЯ_1 », отримав ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , відпущено на суму 14625 грн., відомості про вантаж: 30070-00 тарілка 7.5 біла 252 шт. 4284 грн.; 30057-01-1248 тарілка 7 пол. кв., 252 шт. 3981,60 грн.; 30060-1248 салатник 7 пол. кв., 96 шт. 2064 грн.); 30059-1248 салатник 6 пол. кв., 60 шт. 1110 грн.; 30072-1248 тарілка 10 пол. кв., 60 шт. 1533,60 грн.; Т303С3 сковорода чавунна 26х4, 2 шт. 538 грн.; Т304С3 сковорода чавунна 24х6, 2 шт. 522 грн., Т401С2 каструля 2л., 2 шт. 592 грн.

Із наданого позивачем відеозапису на флеш-носії інформації, вбачається два пошкоджених транспортних засоби, один із яких із номерним знаком « НОМЕР_3 », сірого кольору, інший білого кольору. У багажнику автомобіля білого кольору наявні картонні коробки, одна з яких порожня, вмісту іншої не видно.

З копій фіскальних чеків вбачається, що 09 березня 2021 року ОСОБА_5 оплатила 900 грн. за обслуговування комп`ютерної томографії для ОСОБА_1 та 25 грн. банківської комісії, 23 березня 2021 року у медичному центрі ТОВ «Прохелс» сплачено 950 грн., 08 квітня 2021 року сплачено 150 грн. за рентген грудної клітки.

Представник позивача зазначила, що ОСОБА_5 є сестрою ОСОБА_1 , на підтвердження зміни її прізвища надала копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 06 вересня 2012 року.

07.03.2021р. ОСОБА_1 було оглянуто черговим нейрохірургом ОСОБА_9 приймального відділення Тернопільської університетської лікарні та встановлено діагноз: закрита черепна мозкова травма, струс головного мозку.

07.03.2021р. ОСОБА_1 було здійснено комп`ютерну томографію головного мозку та лицевого черепа відповідно до висновку лікаря-рентгенолога ОСОБА_10 медичного центру «Прохелс» КНП «Тернопільська університетська лікарня» ТОР.

Як убачається з копії медичної картки ОСОБА_1 », 09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргами на головокружіння, нудоту, головний біль, загальну слабкість, швидку втому, болі в грудній клітці. Зазначено, що травми (закриту черепну мозкову травму та травму грудної клітки) отримав у результаті ДТП 04 березня 2021 року. Йому встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій грудної клітки зліва.

У відповіді АТ «ПРОСТО-страхування» від 28 серпня 2021 року, наданої на заяву ОСОБА_1 від 22 липня 2021 року, позивача повідомлено про те, що ним не виконано вимоги законодавства щодо надання обов`язкових документів, у зв`язку з чим АТ «ПРОСТО-страхування» не має можливості провести страхове відшкодування, а тому у його виплаті ОСОБА_1 відмовлено.

В подальшому 04 березня 2022 року ОСОБА_1 надіслав до АТ «ПРОСТО-страхування» заяви на виплату/доплату страхового відшкодування, в яких просив, у зв`язку зі страховим випадком унаслідок ДТП, яка відбулась 05 березня 2021 року, за договором (полісом) страхування серії АР №0384852, провести виплату/доплату страхового відшкодування у сумах 14625,20 грн. та 2025 грн., безготівково, на його картковий рахунок, вказаний у цих заявах, а також надіслав письмове звернення, в якому зазначив, що сума в розмірі 14625,20 грн. це вартість заподіяних йому збитків тотальним знищенням унаслідок ДТП товару, який на момент ДТП знаходився у багажному відділенні, та вартість якого підтверджується договором, прихідною, видатковою та товарно-транспортною накладними, а сума в розмірі 2025 грн. шкода, заподіяна його здоров`ю, на підтвердження якої він також надає відповідні документи.

Зазначені заяви, звернення та додані до них документи позивач направив на електронну пошту відповідача та засобами поштового зв`язку, що підтверджуються скріншотами з електронної пошти позивача та трекінгу відправлень «Укрпошта».

Як убачається з долученого до відзиву повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку від 05 березня 2021 року ОСОБА_1 повідомив 05 березня 2021 року АТ «ПРОСТО-страхування» про ДТП за участю його транспортного засобу (страхова справа №151143).

Відповідно до страхового акту № 151143 від 22 квітня 2021 року, страхувальником у якому зазначений ОСОБА_2 , потерпілим ОСОБА_1 , на підставі договору страхування АР №0384552 від 02.10.2020р. ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 15593,5 грн. за шкоду, заподіяну транспортному засобу.

22.07.2021р. ОСОБА_1 повторно повідомив АТ «ПРОСТО-страхування» про ДТП, яка сталася 05 березня 2021 року за участю його транспортного засобу (страхова справа №151143) та просив виплатити йому страхове відшкодування.

Ухвалою суду від 29.09.2022р. закрито провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених до ОСОБА_2 .

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права:

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон, Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

У Законі № 1961-IV детально регламентовано як дії водія,транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року.

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктами 23.1, 24.1 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. 12.1. ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п.п. 12.2 ст. 12 цього Закону франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що 05 березня 2021 року о 10 год. 45 хв. на автомобільній дорозі Доманове-Чернівці-Тереблече в с. Плебанівка Тернопільського району Тернопільської області з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2104», державний номерний знак НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2021 року.

На день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування».

АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 15593 грн. за шкоду, заподіяну його транспортному засобу.

27.07.2021р. позивач звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про відшкодування іншої шкоди, у виплаті якої 28 серпня 2021 року АТ «ПРОСТО-страхування» позивачу відмовило.

04 березня 2022 року ОСОБА_1 знову звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» зі зверненням та заявами на виплату/доплату страхового відшкодування, в яких просив провести виплату/доплату страхового відшкодування у сумах 14625,20 грн. та 2025 грн., з яких 14625,20 грн. вартість заподіяних йому збитків тотальним знищенням унаслідок ДТП товару, який на момент ДТП знаходився у багажному відділенні, а 2025 грн. шкода, заподіяна його здоров`ю.

Таким чином, із заявами про виплату страхового відшкодування позивач звернувся як безпосередньо до страховика, так і до суду, з дотриманням строку, визначеного Законом № 1961-IV, у межах річного строку з моменту ДТП, що мала місце 05.03.2021р.

Зазначені виплати АТ «ПРОСТО-страхування» не здійснило та вважає, що вони не підтверджені належними доказами.

Разом із тим, копіями записів із медичної карти позивача підтверджено, що внаслідок ДТП він отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітки.

09 березня 2021 року ОСОБА_5 оплатила 900 грн. за обслуговування комп`ютерної томографії для ОСОБА_1 та 25 грн. банківської комісії за проведення вказаного платежу. Призначення платежу комп`ютерна томографія для ОСОБА_1 чітко зазначене у квитанції, а тому позивачу немає необхідності доводити, ким йому доводиться ОСОБА_5 , оскільки платіж проведений за проведення цієї діагностики саме ОСОБА_1 .

З цих підстав суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача про те, що вказана квитанція є неналежним доказом. Погана читабельність копії цієї квитанції не дає підстав стверджувати, що такі витрати позивачем не понесені. З неї вбачаються всі необхідні дані, які доводять фактичне понесення позивачем витрат на лікування у зв`язку з заподіянням шкоди його здоров`ю внаслідок ДТП.

Разом із тим, кошти, понесені на банківське обслуговування, не входять до шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі до шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, а тому вимоги позивача про стягнення 25 гривень банківської комісії є необґрунтованими.

Також, позивач надав копію фіскального чеку від 23 березня 2021 року про сплату 950 грн. у медичному центрі ТОВ «Прохелс» та фіскального чеку від 08 квітня 2021 року про сплату у ТОВ «Центр сучасних ортопедичних технологій» 150 грн. за рентген грудної клітки. Однак, ні призначення платежу, ні виду медичних послуг, ні прізвища особи, якій такі медичні послуги надавались, зазначені фіскальні чеки не містять. Із наданих позивачем копій медичної карти не вбачається жодного скерування лікарів для проведення будь-якої діагностики в зазначений період. Надані позивачем копії медичної карти жодних записів після 09 березня 2022 року не містять.

Доводи позивача про те, що він лікувався у сімейного лікаря, яким, після виконання плану лікування, рекомендовано пройти повторне обстеження, у зв`язку з чим він повторно проходив діагностику голови і грудної клітки, суд не вважає неправдивими, і цілком припускає, що позивач здійснював таке обстеження за рекомендацією сімейного лікаря, на що витрачав відповідні кошти, однак рішення суду повинне грунтуватись на доказах, а не припущеннях.

З цих підстав суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення в його користь із відповідача 950 грн. за фіскальним чеком від 23 березня 2021 року та 150 грн. від 08 квітня 2021 року.

Разом із тим, оскільки позовні вимоги позивача про стягнення витрат на лікування є частково доведеними достатніми і належними доказами, судом установлено порушення відповідачем прав позивача на отримання страхового відшкодування, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 900 грн., пов`язаних із діагностикою ОСОБА_1 внаслідок отриманих у ДТП травм, зокрема за проведення йому комп`ютерної томографії.

Проте, суд вважає недостатніми надані позивачем докази на обгрунтування заподіяння йому майнової шкоди внаслідок тотального знищення товару, який знаходився в багажному відділенні автомобіля під час ДТП.

Так, позивач підтвердив документально, що між ним як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем 01 січня 2021 року був укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 зобов`язався постачати ОСОБА_3 товар щомісячно на суму не меншу 20000 грн., на строк до 31 грудня 2021 року. За цим договором ОСОБА_1 несе відповідальність за якість та комплектність поставленого товару перед покупцем та кінцевими споживачами, доставка товару здійснюється транспортом продавця до складських приміщень покупця, ціна товару визначається видатковими накладними. Відповідно до видаткової накладної №291 від 04 березня 2021 року, постачальник ФОП ОСОБА_1 видав товар (посуд, з детальним переліком) для покупця ОСОБА_3 на суму 14625,20 грн. Зазначена накладна не підписана покупцем ОСОБА_3 , яка мала її отримати. У товарно-транспортній накладній №291 від 05 березня 2021 року на транспортне перевезення, підписаній ОСОБА_1 , замовник ОСОБА_3 , отримав ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , зазначено, що відпущено товар, перелік якого співпадає з товаром, зазначеним у видатковій накладній, на суму 14625 грн.

Однак, стверджувати, що весь зазначений товар був знищений унаслідок ДТП, тільки на тій підставі, що видаткова накладна не підписана покупцем ОСОБА_3 , яка мала отримати товар, суд не може.

Доказів про знищення цього товару позивач не надав.

На наданому ним відео не видно будь-якого товару, зокрема посуду ані цілого, ані пошкодженого, ані його залишків.

Імовірність того, що посуд знаходився у картонних коробках у багажному відділенні автомобіля, які видно на відеозаписі, може бути лише припущенням.

Проте, висновок суду про знищення товару, а відтак заподіяння позивачу шкоди в розмірі його вартості, не може грунтуватись на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено факту цілковитого знищення товару, суд не може визнати обгрунтованими вимоги позивача про стягнення майнової шкоди в розмірі вартості цього товару в сумі 14625 грн. Позивачем не доведено ні факту знищення товару, ні його пошкодження, ні розміру збитку в разі його пошкодження чи знищення. Відтак, вимоги позивача про стягнення майнової шкоди в розмірі 14625 грн. до задоволення не підлягають.

У зв`язку з частковим задоволенням позову слід вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір при пред`явленні позову, з урахуванням ціни позову, був сплачений у мінімальному розмірі, передбаченому законом, то менше меншої межі судового збору з відповідача не може бути стягнуто, а відтак у користь позивача з відповідача підлягає 992,40 грн. понесеного судового збору.

Також, згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави суду для висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до наданих представником відповідача доказів витрат на професійну правничу допомогу їх розмір становить 7000 грн.

До цього розрахунку включено: консультація відповідача щодо порядку та спроків надання правової допомоги адвокатом (1 год. 1000 грн.), підготовчі дії: зясування обставин, фактичних даних, доказів на їх підтвердження, визначення правовідносин сторін, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, практики Верховного Суду, збір доказів, аналіз судової практики (3 год. 3000 грн.), підготовка заперечення на позовну заяву: визначення підсудності, складу учасників судового процесу, написання, підготовка, копіювання, зшивання, надсилання документів, участь у судових засіданнях (3 год. 3000 грн.).

Представник позивача подала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, та, крім того, заявила про відсутність повноважень у представника відповідача, у зв`язку з чим вважає ці витрати такими, що стягненню не підлягають.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку відповідач просить стягнути з позивача, не відповідає критеріям співмірності, визначеним частиною п`ятою ст. 137 ЦПК України.

Так, пред`явлений позов є малозначною справою, яка розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, предметом позову в частині вимог до АТ «ПРОСТО-страхування» є стягнення 14625 грн. заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової (матеріальної) шкоди та 2025 грн. за шкоду, заподіяну здоров`ю, що не перевищує, а є майже у 15 разів меншою, від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі подано лише одну заяву по суті справи відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи про розгляд справи без участі представника відповідача та заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

Зазначені заяви є зовсім простими, не вимагають значного часу на їх підготовку.

За таких обставин, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є явно неспівмірною зі складністю справи.

Відтак, враховуючи незначну складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), невеликий обсяг цих робіт (послуг) та часу, витраченого адвокатом на їх виконання; значення справи для сторін, враховуючи клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, слід зменшити.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відтак, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 300 грн. На переконання суду, такі витрати є достатніми та співмірними із часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих ним послуг.

Разом із тим, суд не погоджується з доводами представника позивача про відсутність повноважень у представника відповідача.

Так, відповідно до п. 7.1 Договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року, укладеним між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк і партнери» договір діє до 31 грудня 2020 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

З акту виконаних робіт від 30 червня 2022 року вбачається, що він є невід`ємним додатком до Договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року, та Адвокатське бюро «Синюк і партнери» надало ПрАТ «ПРОСТО-страхування» правову допомогу, у тому числі в справі №607/3513/22.

Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №9901/847/18 є помилковим, з огляду на наступне.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема, в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога». Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема, суду.

Такий висновок зроблено у правовідносинах, за змістом яких, у ордері на надання правової допомоги, який був доданий до позовної заяви, підписаної адвокатом, у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» було зазначено: «В органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності і підпорядкування».

Отже, у справі №9901/847/18 в ордері на надання правової допомоги у в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» взагалі були відсутні відомості про судові органи, тоді як у цій справі в ордері серії КС № 791398 від 10.01.2022р. у вищевказаній графі, зазначено «у всіх судах будь-якої юрисдикції та інстанції, у всіх підприємствах, установах, організаціях ...», що у даному випадку є достатнім для висновку про наявність у адвоката Осадчого А.М. повноважень на підписання відзиву від імені АТ «ПРОСТО-страхування», надання йому професійної правничої допомоги.

Вказаний висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/847/18, з огляду на те, що у цьому випадку дотримано вимоги Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, оскільки вказівка в ордері у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» про те, що правова допомога надається «у всіх судах будь-якої юрисдикції та інстанції» є достатнім та необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 361/4347/17, від 28 травня 2021 року у справі № № 640/3040/21, від 15 липня 2021 року у справі № 520/6981/2020, від 15 липня 2021 року у справі № 904/6342/20.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом цієї норми висновок Верховного Суду повинен стосуватися застосування тих же норм права у подібних правовідносинах.

Представник позивача не звернула увагу на те, що правовідносини у цій справі та у справі №9901/847/18 не є подібними, та безпідставно послалася на цей висновок Великої Палати Верховного Суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 89, 141, 263 265, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» в користь ОСОБА_1 900 гривень страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» в користь ОСОБА_1 гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 300 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-Страхування», місцезнаходження: м. Київ, вул. Герцена, 10, код у .

СуддяН. М. Сташків