Ухвала

03 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 686/21169/21

провадження № 61-9019ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ПрАТ «СК Уніка» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 63 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року,позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 63 000 грн страхового відшкодування в порядку регресу та 2 270,00 грн судового збору.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року 2 481 грн.

Ціна позову у даній справі становить 63 000,00 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справ, а касаційна скарга містить питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зазначає, що у цій справі суди дійшли висновку про задоволення позову на підставі припущень, оскільки право страховика подати регресний позов виникає лише за умови встановлення дорожньо-транспортної пригоди безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу чинним вимогам Правил дорожнього руху.

Проте, суд не приймає такі доводи до уваги, оскільки вони зводяться до обґрунтування власне підстав касаційного оскарження. Водночас, заявником не обґрунтовано належним чином, в чому полягає суспільний інтерес чи виняткове значення цієї справи для нього самого. Також відсутні мотиви того, в чому полягає питання, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки не відображено належним чином різні підходи судів попередніх інстанцій у вирішенні такого правового питання. Посилання заявника на те, що у жодному з переглянутих ним правових висновків Верховного Суду, де йдеться про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, не було визначено, що є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу чинним Правилам дорожнього руху, зводяться до суб`єктивної оцінки об`єму опрацьованого матеріалу. Проте, такі доводи не обґрунтовують різноманітність підходів судів до розв`язання вказаної правової проблеми. В той же час формальне посилання на вказаний критерій не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою на судові рішення, ухвалені у малозначній справі.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 подавкасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров