Постанова

Іменем України

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 577/5435/21

провадження № 61-7583св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , третя особа - Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення майна з-під арешту та виключення запису

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Наталії Анатоліївни на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2021 року у складі судді Гетьмана В. В. та постанову Сумського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Криворотенка В. І., Левченко Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») звернулося до суду з позовом, у якому просило звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: офіс та магазин промтоварів з мансардою за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (м. Суми) (далі - Конотопський МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області) в межах виконавчого провадження № 49044518, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 11926415 про обтяження (арешт) нерухомого майна, а саме: офіс та магазин промтоварів з мансардою за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «ФК «Горизонт» посилалося на те, що 11 березня 2015 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області ухвалив заочне рішення у справі № 577/5032/14-ц, яким задовольнив позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») та звернув стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення - офіс та магазин промтоварів з мансардою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 564,3 кв. м, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , вартістю 1 350 700,00 грн шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» - надання ПАТ «Дельта Банк» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною предмета іпотеки 1 350 700,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області Ларіоновою М. Є. від 20 жовтня 2015 року відкрито виконавче провадження за № 49044518 на виконання вказаного рішення суду. 03 листопада 2015 року державний виконавець прийняв постанову про арешт майна боржника, на підставі якої 06 листопада 2015 року зареєстровано обтяження, а саме арешт на офіс та магазин на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 23 вересня 2016 року державний виконавець прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 березня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання рішення суду від 11 березня 2015 року у справі № 577/5032/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Горизонт». Наявність зазначеного обтяження перешкоджає стягувачу реалізувати право на задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з цим просило позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 28 грудня 2021 року позов задовольнив частково. Звільнив з-під арешту офіс та магазин промтоварів з мансардою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який був накладений державним виконавцем Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області в межах виконавчого провадження № 49044518. В іншій частині позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними, оскільки накладення арешту на предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому це майно підлягає звільненню з-під арешту. Відмовляючи в задоволенні іншої частини вимог, виходив з того, що у спірному випадку суд не може виконувати функції державного реєстратора і виключати замість нього запис № 11926415 про обтяження (арешт) спірного нерухомого майна. Крім того, позивач не надав відмови державного реєстратора щодо вчинення відповідних дій, тобто не підтвердив наявності спору про право.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Сумський апеляційний суд постановою від 07 липня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Н. А. залишив без задоволення. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2021 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Петренко Н. А. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Сумського апеляційного суду від 07 липня 2022 року та рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2021 року в частині задоволення позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Підставою касаційного оскарження вказувала те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що спірне майно не належить позивачу, а його власником є іпотекодавець. Оскільки доказів належності майна позивачу не надано, він не має права на звернення до суду з позовом про захист свого права в порядку цивільного судочинства. Разом з цим арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень порядку виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Також скарга містить доводи про те, що заявлений у цій справі спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, адже між сторонами не має спору про право, а виник спір у сфері публічно-правових відносин, оскільки позивач, який є юридичною особою, повинен оскаржувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, яким є відмова органу виконавчої служби в знятті арешту.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

12 вересня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що 15 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 210 000,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення 14 червня 2020 року. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань 15 червня 2007 року ОСОБА_1 передав в іпотеку належне йому нерухоме майно - офіс та магазин промтоварів з мансардою за адресою: АДРЕСА_1 .

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за вказаним кредитним договором.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2015 року у справі № 577/5032/14 задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» та звернено стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення офіс та магазин промтоварів з мансардою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 564,3 кв. м, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , вартістю 1 350 700,00 грн шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ПАТ «Дельта Банк» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною предмета іпотеки 1 350 700,00 грн.

На виконання зазначеного рішення суд видав виконавчий лист, який стягувач пред`явив до примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 03 листопада 2015 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме офіс та магазин, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_1 , та оголошено заборону на їх відчуження.

Постановою державного виконавця від 23 вересня 2016 року повернено стягувачу виконавчий документ № 2/577/15.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 31 березня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання вказаного заочного рішення суду з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Горизонт».

Начальник Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області листом від 22 жовтня 2021 року відмовив ТОВ «ФК «Горизонт» у знятті арешту з нерухомого майна (офіс та магазин на АДРЕСА_1 ), належного ОСОБА_1 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до статті 1 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» у редакції, чинній станом на дату винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 вересня 2016 року (далі - Закон № 606-ХІV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналогічну норму містить стаття 1 Закону України від № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом № 1404-VIII.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 234/18525/19 (провадження № 61-10369св21).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У справі, що є предметом касаційного перегляду, ПАТ «Дельта Банк» було стягувачем у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно, тому воно не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки закон у цьому випадку передбачає інший спосіб судового захисту, а саме оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Ураховуючи наведене, правонаступник ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «ФК «Горизонт» обрав неналежний спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій помилково розглянули справу у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, а отже, таке провадження підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Ураховуючи необхідність врахування висновку щодо застосування норм права викладеного у вищевказаних постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, провадження у справі в цій частині - закрити.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зазначити, що заявник не позбавлений права звернутися до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись статтями 255, 400, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Наталії Анатоліївни задовольнити частково.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 07 липня 2022 року.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , третя особа - Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення майна з-під арешту та виключення запису закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов