У Х В А Л А

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 465/5433/19

провадження № 61-9569ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Львівських міських електричних мереж (Франківський район), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Вулецьке», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про перерахунок заборгованості з електропостачання та припинення послуг з електропостачання,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, просила зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» здійснити перерахунок заборгованості та анулювати заборгованість у період з 2001 року до 05 лютого 2014 року та період з 12 січня 2017 року до припинення послуг електропостачання; припинити надання послуг з електропостачання.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року, залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року, в позові відмовлено.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості та анулювання заборгованість у період з 2001 року до 05 лютого 2014 року та період з 12 січня 2017 року до припинення послуг електропостачання; припинення надання послуг з електропостачання.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, необхідно застосувати пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для визнання справи малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

У касаційній скарзі заявниці немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявницею рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Львівських міських електричних мереж (Франківський район), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівське комунальне підприємство «Вулецьке», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про перерахунок заборгованості з електропостачання та припинення послуг з електропостачання відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко