РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Власюка Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк", з участю третіх осіб, - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 13 березня 2017 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та нею, позивачкою, укладено кредитний договір.22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною вчинено виконавчий напис № 5369, у зв`язку із боргом за кредитним договором, укладеним між нею ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» і запропоновано задовольнити вимоги кредитора, а саме звернути стягнення на рухоме майно, автотранспорт, марка і модель автотранспорту LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2016 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993, колір білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке належить позивачці, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. Зазначає, що нею не було підписано нотаріально посвідчений договір застави на рухоме чи нерухоме майно, їй не було відомо про відкриття виконавчого провадження, про дані обставини вона дізналася з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №68341192. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис. Відтак, просить визнати виконавчий напис №5369 від 22.12.2021р. приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.02.2022р. відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи без повідомлення сторін.

Відповідачем на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 13.03.2017р. між позивачкою та відповідачем укладено кредитний договір №6272/2017, відповідно до умов якого банк зобов"язався надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених кредитним договором, а позичальник зобов"язався повернути кредит та сплатити процентиза користування ними, комісії та інші платежі, передбачені кредитним договором. Для забезпечення виконання кредитних зобов"язань, між сторонами 20.06.2017р. укладено договір застави, предметом якого є рухоме майно - автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER SPORT, 2016 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 куб. см., колір білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Зазначає, що даним договором відповідачу надано право звертати стягнення шляхом вчинення виконавчого напису, порядок передбачено п.5 договору та законодавством України, зокрема на підставі виконавчого напису нотаріуса. Звертає увагу, що позивачці була скерована досудова вимога щодо виконання договірних зобов"язань та звернено увагу на те, що у зв"язку із несвоєчасним виконанням позичальником своїх зобов"язань кредитор набуває право звернення стягнення на предмет застави. Зазначає, що для вчинення виконавчого напису нотаріуса банком було дотримано процедуру відповідно до чинного законодавства.

На адресу суду третьою особою приватним нотаріусом скеровано пояснення, в яких вона просить відмовити в задоволенні позову, зазначає, що виконавчий напис вчинено нею на підставі Закону України "Про нотаріат" та відповідно до Пстанови кабінету міністрів "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року №1172.

У письмовій відповіді на пояснення позивачка зазначає, що нотаріусом не перевірено безспірність вимог стячгувача, звертає увагу, що вона, позивачка, не підписувала договору застави, про звернення стягнення на майно її належним чином не було повідомлено.

Відповідно до ч.5 ст.278 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ч.8 цієї статті визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат», передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Судом встановлено, що 13 березня 2017 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та позивачкою укладено кредитний договір №6272/2017 про надання їй, позивачці, кредиту в сумі 1071097, 00 гривень на строк до 01 березня 2024 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та гр. ОСОБА_2 , яка діє від імені позвачки на підставі довіреності, як це зазначено в договорі, 20 червня 2017 року укладено договір застави транспортного засобу предметом якого є рухоме майно - автомобіль марки LAND ROVER модель RANGE ROVER SPORT, 2016 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2993 куб. см., колір білий, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . 22 грудня 2021року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною вчинено виконавчий напис №5369 на договорі застави, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно, а саме на автомобіль, який належить позивачці. Виконавчим написом приватний нотаріус за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропонував задовольнити вимоги банку за період з 01.08.2020 по 28.11.2021р. включно на загальну суму 733 972 (сімсот тридцять три тисячі дев"ятсот сімдесят дві) гривень 79 коп.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Для спростування доводів позову відповідач не подав належних і допустимих доказів, визначених законом, а відзив на позовну заяву містить лише посилання на норми законодавства, які визначають права обтяжувача в разі порушення боржником зобов`язання. Крім того, з долучених до відзиву додатків вбачається, що позивачем здійснювались виплати на користь банку за кредитним договором. Відтак, не можливо однозначно стверджувати про безспірність заборгованості за кредитним договором на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться різні суми заборгованості позивачки, зокрема у виконавчому написі загальна сума заборгованості складає 733 972 (сімсот тридцять три тисячі дев"ятсот сімдесят дві) гривень 79 коп., в тому числі і плата за вчинення виконавчого напису, в той час як у досудовій вимозі, яка скеровувалася позивачці значиться сума заборгованості в розмірі 752 385 (сімсот п"ятдесят дві тисячі триста вісімдесят п"ять) гривень 81 коп.

Відтак, суд не може прийти до беззаперечного висновку про безпірність вимог, яка є ключовою обставиною для вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно договору застави від 20 червня 2017 року, такий укладений між АТ "Кредобанк" та гр. ОСОБА_2 , яка діє від імені позвачки на підставі довіреності, як це зазначено в договорі. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь - які документи, які підтверджують надання позивачкою повноважень гр. ОСОБА_2 підписувати договори, в тому числі договір застави.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачка була налженим чином повідомлена про можливе звернення стягнення на рухоме майно.

Встановивши, що банком не надано нотаріусу всіх необхідних документів, для вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. У свою чергу, доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись статями 3,8,19,21,43,55 Конституції України, статтями 1 та 6 Конвенції «Про захист прав людини і основополдожних свобод» статтями 2-5, 10,12, 43 44, 49, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Кредобанк", з участю третіх осіб, - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни та приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною і зареєстрований в реєстрі за №5369 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, на суму 733 972 (сімсот тридцять три тисячі дев"ятсот сімдесят дві) гривень 79 коп. на користь Акціонерного товариства "Кредобанк".

Стягнути з Акціонерного товариства "Кредобанк" (м. Львів, вул. Сахарова 78, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на оплату судового збору в розмірі 992 (дев"ятсот дев"яносто дві) гривень 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Акціонерне товариство "Кредобанк", юридична адреса: м. Львів, вул. Сахарова 78, ;

Третя особа 1: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Рубчака І., буд.5;

Третя особа 2: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Садова 1, оф.307.

Суддя В. Кузь