Ухвала

06 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 679/1606/19

провадження № 61-1816св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона та відповідач перебували у цивільному шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2011 році сторони припинили спільне проживання через несумісність характерів та різні погляди на життя. Син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. У 2013 році у сина було діагностовано важке онкологічне захворювання, яке вважається в Україні невиліковним, а тому вона змушена була лікувати дитину за межами України.

Відповідач після припинення з нею стосунків, ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток. Знаючи про синові проблеми зі здоров`ям він свідомо ухиляється від будь-якої допомоги.

ОСОБА_1 зазначала, що раніше вона вже зверталася до суду з аналогічним позовом. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 травня 2014 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 500 грн щомісячно починаючи з 02 грудня 2013 року і до повноліття дитини. Стягнуто на її користь 1/2 частини додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 203 272,76 грн.

Проте рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 10 грудня 2014 року вищевказане рішення суду в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина.

Попри ухвалення судового рішення ОСОБА_2 не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , рішення в частині стягнення аліментів та додаткових витрат не виконував, аліменти сплачував нерегулярно та в мінімальному розмірі.

З моменту припинення спільного проживання з відповідачем вихованням та утриманням сина займається виключно вона сама. Позивач вважає, що батьківство ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 має лише формальний характер. Відсутність батька у житті сина призвела до втрати психоемоційного зв`язку, ОСОБА_3 за тривалий час розлуки з батьком взагалі його не пам`ятає.

Зазначала, що ОСОБА_2 03 лютого 2015 року надав нотаріально посвідчену заяву про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про визнання ним позовних вимог.

Посилаючись на наведене, позивач просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно сина

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 серпня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

27 січня 2022 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська