ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/4842/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2578/22Головуючий у 1-й інстанції Салайчук С.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

секретар Клименко Я.О.,

з участю представника позивача адвоката Семенова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради, яка не брала участі у справі,

на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 червня 2016 року, постановлене суддею Салайчук С.М.,

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

19.04.2016 ОСОБА_3 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування підстав позову зазначає, що у 1983 році указана квартира надана за ордером її батькам на сім`ю в складі 4-х осіб, а саме: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_2 , вона, позивачка, та її брат ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , а у 1994 році відповідач ОСОБА_2 припинив проживання за місцем реєстрації та спілкування із сім`єю. На даний час у квартирі зареєстровані вона, позивачка, її брат та його дочка, а також відповідач, який фактично за місцем реєстрації не проживає. Останній зобов`язань по утриманню майна не виконує, комунальні послуги не сплачує, його речі у квартирі відсутні. Оскільки наявність зареєстрованої, але не проживаючої у квартирі особи, утворює матеріальні проблеми, пов`язані з нарахуванням комунальних послуг та інших платежів, просить вимоги позову задовольнити.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.06.2016 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішення районного суду вмотивовано доведеністю вимог позову та наявністю підстав для його задоволення.

Із рішенням районного суду не погодилася Харківської міської ради, яка не брала участі у справі та 08.10.2021 подала апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 , за формою власності комунальна, отже належить територіальній громаді міста Харкова.

Харківська міська рада як власник спірної квартири на виконання вимог ст.ст.15, 30 ЖК УРСР, зобов`язана утримувати обов`язок щодо здійснення державного контролю за схоронністю та збереженням житлового приміщення.

Усупереч викладеному Харківську міську раду не було залучено до участі у справі, а заявлене Адміністрацією Червонозаводського району Харківської міської ради клопотання від 29.06.2016 №1255/0/1954-16 п про заміну третьої особи Адміністрації на Харківську міську раду, судом не вирішено, а саме клопотання у справі відсутнє.

Міська рада заперечує проти задоволення позову з підстав недоведеності факту не проживання відповідача понад встановлений законом строк, шість місяців, у спірному житловому приміщенні. Зокрема, позивачем не надано актів, посвідчених балансоутримувачем будинку, як не заінтересованою особою, про не проживання відповідача у вказаний період у спірній квартирі, тоді як акти від 05.10.2008, 02.07.2012, 10.12.2015, 26.03.2016, складені мешканцями будинками та не відображають обставин, що мають істотне значення, зокрема, причин не проживання відповідача.

Також позивачем не надано доказів, які б встановлювали причини відсутності відповідача у спірній квартирі, зокрема, відомостей із закладів соціального захисту населення щодо визнання відповідача непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги чи перебування у місцях позбавлення волі.

Звертає увагу на відсутність доказів платника комунальних послуг за останні шість місяців, що виключає підстави вважати невиконання відповідачем обов`язку утримувати житло, а твердження позивача, що вони із братом самостійно виконують цей обов`язок у розумінні ст.ст.71,72 ЖК УРСР не є підставою для визнання їх батька, відповідача, втратившим право користування житлом.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд застосував положення ч.2 ст.405 ЦК України, які застосуванню не підлягають, оскільки така норма визначає втрату права користування житловим приміщенням саме членом сім`ї власника, яким у цій справі є територіальна громада м.Харкова, а не позивачка.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021 Харківській міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження заочного рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.06.2016 та відкрито апеляційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.12.2021 закінчено підготовчі дії у вказаній справі та призначено її до судового розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

У суді апеляційної інстанції представник позивача проти апеляційної скарги заперечив. Пояснив, що у справі було залучено Адміністрацію Червнозаводського району Харківської міської ради, яка є виконавчим органом місцевої ради та була обізнана про судовий розгляд справи.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що спірна квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , є комунальною власністю, та згідно контрольного талону до ордеру №11118 від 15.12.1983 надана у користування ОСОБА_2 , сім`я якого складається із 3-х осіб: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_3 син, ОСОБА_1 дочка./а.с.18

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку №1200 від 25.03.2016, засвідчену КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_3 постійно проживає та прописана у АДРЕСА_2 , яка складається із 3-х кімнат та належить територіальній громаді м.Харкова. Особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_2 . Квартира не приватизована, у зареєстровано 4 членів сім`ї: ОСОБА_2 - наймач, ОСОБА_3 син, ОСОБА_4 онука, ОСОБА_3 дочка./а.с.5/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідач в квартирі відсутній понад один рік, а тому позов про визнання його таким, що втратив право користування житловою площею, підлягає задоволенню.

Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Такі засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, що відповідно до статті 6 Конвенції повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ч.3 ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №466/5766/13-ц, від 29.06.2021у справі №201/751/14-ц, від 12.01.2022 у справі №761/41876/18.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Якщо у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд встановить, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, установлено, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заявлено ОСОБА_3 , як членом сім`ї наймача спірного житла ОСОБА_2 згідно контрольного талону до ордеру №11118 від 15.12.1983.

Згідно статті 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів.

За змістом статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами регламентовано статтею 71 ЖК УРСР, за змістом якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; та понад шість місяців - у випадках, передбачених частиною третьою наведеної норми.

Згідно статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що реалізація позивачем, як членом сім`ї наймача спірного житла, права на звернення в суд із позовом в порядку ст.71 ЖК УРСР та постановлене за його наслідками рішення, не впливає на обсяг прав та обов`язків Харківської міської ради, а отже не свідчить про їх порушення. При цьому судове рішення не містить висновків про права, свободи та інтереси Харківської міської ради, які не залежать від виконання нею обов`язку власника щодо здійснення державного контролю за схоронністю та збереженням житлового приміщення комунальної форми власності.

Наведені у апеляційні скарзі положення статей 15,30 ЖК УРСР є узагальнюючими щодо компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад у галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, та за змістом ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» їх окремі повноваження делеговані Адміністрації, яка в цій справі залучена в якості третьої особи.

Таким чином, установивши, що при ухваленні оскаржуваного рішення районним судом не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Харківської міської ради, яка звернулася із апеляційною скаргою на це судове рішення, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності вимог позову, що оцінці не підлягають, оскільки міська рада не довела, що оскаржуване рішення прийнято про її права, інтереси та обов`язки, а також, що такий обов`язок є очевидним та безумовним.

Отже апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради, яка не брала участі у справі, на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 червня 2016 року слід закрити.

Керуючись ст.ст.367, 362, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради, яка не брала участі у справі, на заочне рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов