Справа №372/157/22 Головуючий в суді І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/824/8894/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова група «Ю.БІ.АЙ.-КООП» про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2021 року близько 13 год. 29 хв. по вул. Старокиївська, 242 А, в смт. Козин, Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF-CF 65/220, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не стежив за технічним станом та кріпленням агрегатів і механізмів, скоїв наїзд на припаркований автомобіль Mercedes-BenzSprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого він є, що підтверджується матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності, на підставі яких було Обухівським районним судом Київської області винесено постанову якою відповідача ОСОБА_1 було визнано винним.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу Mercedes-BenzSprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження при ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу становить 129 613 грн. 97 коп.

Оскільки його автомобіль зазнав ушкоджень, а автомобіль DAF-CF 65/220, д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпеченим полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він звернувся із заявою до страхової компанії ПАТ Страхова група «Ю.БІ.АЙ.-КООП» про виплату матеріального збитку, яка залишилась без відповіді, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 129 613 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., та понесені судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 74 600 грн. 94 коп., витрати за послуги експерта у складанні звіту про оцінку матеріального збитку в сумі 2500 грн. та сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 746 грн. 01 коп., а всього стягнуто 77 846 грн. 95 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині задоволених вимог, ЧернишА.М, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом не враховано висновки Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц (постанова від 04.07.2018) про те, що саме на страховика завдавача шкоди покладено відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування, однак, доказів того, що позивач звертався до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування матеріали справи не містять, тому такі вимоги мають бути заявлені до нього.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, керуючись статтею 22 ЦК України, виходив з того, щорозмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 74 600,94 грн., що відповідає висновку звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 91/25.12.21 від 03.12.2021 року, а тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити частково, оскільки заявлена позивачем сума про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 129 613,97 грн. є необґрунтованою.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2021 року близько 13 год. 29 хв. по вул. Старокиївська, 242 А, в смт. Козин, Обухівського району Київської області, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF-CF 65/220, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не стежив за технічним станом та кріпленням агрегатів і механізмів, скоїв наїзд на припаркований автомобіль Mercedes-BenzSprinter, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2019 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою при розгляді даної справи, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП.

Транспортний засіб DAF-CF 65/220, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у Приватне ПАТ Страхова група «Ю.БІ.АЙ.-КООП».

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 91/25.12.21 від 03.12.2021 року, проведеного на замовлення позивача, матеріальний збиток, завданий власникові Mercedes-BenzSprinter 313, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження на дату оцінки ТЗК складає 74 600,94 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу - 129 613 грн.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що з відповідною заявою про отримання страхового відшкодування до страховика відповідача - ПАТСГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» позивач не зверталася, надане позивачем повідомлення про ДТП не містить підтвердження того, що він надсилав його на адресу страховика відповідача.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту, та доказів того, що страховиком відповідача було проведено оцінку колісного транспортного засобу, за результатами якої визначено вартість матеріального збитку, завданого в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов передчасного та помилкового висновку, що позивачем надано належні докази на підтвердження розміру завданої шкоди та, що саме відповідач має її відшкодовувати, тому висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог є необґрунтованим та суперечить матеріалам справи, а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Крім цього, місцевий суд, частково задовольняючи вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, не врахував, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди у розмірі 74 600 грн. підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а у іншій частині оскаржуване рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: