Номер провадження: 22-ц/813/5360/22
Справа № 946/5619/21
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши справу №946/5619/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2021 року у складі судді Баннікової Н.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 5 липня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, на який відповідач відповіді не надав. Запитувана публічна інформація стосувалася наявності на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і спору. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі №420/2830/21 бездіяльність Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 16 січня 2021 року визнана протиправною. Протиправними діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає у стражданнях та приниженні, яких він як учасник бойових дій зазнав внаслідок протиправних дій. Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням права на доступ до інформації, 30000,00 (тридцять тисяч) грн. (а.с.1-6).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.18).

Відповідач Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області позов не визнав, зазначивши у відзиві, що ОСОБА_1 16 січня 2021 року подав запит про надання публічної інформації, запит отримано 19 січня 2021 року, Виконкомом відповідь на запит надано 22 січня 2021 року, тобто у передбачений законодавством 5-денний строк, відповідь направлено листом Укрпошти. Дані обставини встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року в справі №420/2855/21. ОСОБА_1 подано до суду позови про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, відповідачами у яких є виконавчі органи місцевого самоврядування в інших областях України. ОСОБА_1 зловживає власним правом на отримання моральної шкоди шляхом подання аналогічних позовів до різних суб`єктів владних повноважень (а.с.23-29).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн., витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій в сумі 2,13 грн.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 60,53 грн. (а.с.35-37).

Висновок суду мотивовано тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року в справі №420/2830/20 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 16 січня 2021 року. Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною як то утверджувати та забезпечувати її права. Неправомірна бездіяльність відповідача встановлена рішенням суду від 28 квітня 2021 року, тому факт протиправних дій відповідача, виходячи зі змісту частини 4 статті 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 30000,00 грн. позивач пов`язує з несвоєчасним наданням відповіді на його заяву від 16 січня 2021 року. Позивач зазначає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, оскільки йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, що було порушено діями відповідача. Позивач наголошує, що дії відповідача завдали йому страждань як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок. У визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходив з того, що, як встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року відповідачем була надана відповідь ОСОБА_1 , проте в порушення 5-ти денного строку. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області на рішення суду.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову (а.с.39-43).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Позивач просить відшкодувати моральну шкоду за період не отримання відповіді на запит. В той же час позивач з такими самими запитами звертався до виконкомів інших рад, а не отримавши відповіді, звертався до суду з позовами про визнання бездіяльності протиправною. Враховуючи дане, позивачем не доведено, що перелічені у позовній заяви страждання спричинені саме бездіяльністю Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради. Підставою для задоволення позовів про визнання бездіяльності протиправною стало те, що відповідачі у численних справах позивача не змогли довести факт направлення відповіді на запит позивачу, хоча запити були розглянуті, відповіді надані та направлені поштою. Відповідач розглянув запит ОСОБА_1 та направив відповідь 22 січня 2021 року простим листом. Позивач усвідомлено зловживає своїми правами, користуючись тим, що відповіді на запити органами місцевого самоврядування здебільшого надсилаються запитувачу простою кореспонденцією без повідомлення, що унеможливлює доведення факту надіслання листа та отримання його адресатом в судовому порядку, це надає можливість в подальшому звертатися з позовами про відшкодування моральної шкоди, користуючись ще й тим, що позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи той факт, що рішенням суду визнано протиправною бездіяльність Виконкому лише щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит в силу того, що відповідь направлено простою кореспонденцією, що жодним нормативним актом не передбачено обов`язковість надіслання відповіді на запит на публічну інформацію листом з повідомленням, то підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

16 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради з запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року в справі №420/2830/21 за поданим адміністративним позовом ОСОБА_1 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 16 січня 2021 року; в іншій частині вимог відмовлено (а.с.7-8).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року в справі №420/2830/21 в апеляційному, касаційному порядку не оскаржено, відповідно, рішення суду набрало законної сили.

За змістом рішення в справі №420/2830/21 запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 16 січня 2021 року надійшов до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради 19 січня 2021 року, відповідь на запит підготовлена та датована 22 січня 2021 року за вихідним №16/04-29-02 та, згідно доводів Виконавчого комітету, направлена ОСОБА_1 простим поштовим відправленням. ОСОБА_1 отримання відповіді на запит заперечує, належних доказів направлення 22 січня 2021 року відповіді на запит простим поштовим відправленням Виконавчим комітетом не надано.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб (ч.2 ст.34 Конституції України).

Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями (ч.2 ст.200 ЦК України).

Право на інформацію належить до особистих немайнових прав особи (ст.302 ЦК України).

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.ст.3, 56 Конституції України).

Основними принципами інформаційних відносин є гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя (ст.2 Закону України «Про інформацію»).

У разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду (ст.31 Закону України «Про інформацію»).

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (ч.1 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету (ч.1 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, юридичною підставою відповідальності органу місцевого самоврядування є заподіяння шкоди, зокрема, фізичній особі в результаті неправомірної бездіяльності при здійсненні виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради з запитом про надання публічної інформації про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради відповідь на запит на отримання інформації з дотриманням встановленого законом строку не надав, що мало наслідком звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною.

Факт протиправної бездіяльності органу місцевого самоврядування підтверджений рішенням суду у справі №420/2830/21, відповідно, доведенню не підлягає.

Протиправною бездіяльністю відповідача завдано позивачу моральної шкоди, яка полягає у негативних переживаннях та емоціях, приниженні, яких зазнав внаслідок протиправної бездіяльності, у необхідності захисту порушеного права.

Позивач зазначає, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час розгляду його запиту порушило його законні права та сприймалось ним як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання.

Протиправна бездіяльність відповідача з ненадання відповіді на запит на отримання інформації ускладнила здійснення права позивача на доступ до публічної інформації і, як наслідок, доступ до інформації про земельні ділянки з метою реалізації права на отримання земельної ділянки під забудову, та в силу законних сподівань на пільгу, визначену законодавством на першочергове отримання земельної ділянки.

Позивач зазначає, іншого не встановлено, що на реалізацію саме цього права було подано запит на доступ до публічної інформації з метою отримання інформації про вільні земельні ділянки, які можна використати під будівництво.

Згідно статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, врахуванню судом підлягає практика Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди, у розумінні якої у разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду). У розумінні презумпції моральної шкоди заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, а це означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Моральна шкода, з огляду на її природу, не завжди може бути предметом чіткого доведення, проте розумно припускати, що особи, які зіткнулися з проблемами, можуть зазнати страждань і тривоги. Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин (справа «Ромашов проти України», справа «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», справа «Юрій Михайлович Іванов проти України» тощо).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу «належного урядування», кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (справа «Рисовський проти України», справа «Антоненков та інші проти України»).

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (справа «Беєлер проти Італії», справа «Онер`їлдіз проти Туреччини», справа «Megadat.com S.r.l проти Молдови», справа «Москаль проти Польщі»); на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (справа «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»).

Задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з порушення права на доступ до інформації та правильно встановив відсутність зловживання позивачем своїм правом.

Суд апеляційної інстанції з даним висновками суду першої інстанції погоджується.

Межі здійснення цивільних прав врегульовано статтею 13 ЦК України, частиною 3 даної статті передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (положення частини 3 статті 13 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Згідно Рішення Конституційного Суду №2-п(П)/2021 від 28 квітня 2021 року).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13 ЦК України).

Захист цивільних прав та інтересів судом врегульовано статтею 16 ЦК України, частиною 3 даної статті передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу (положення частини 3 статті 16 визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Згідно Рішення Конституційного Суду №2-п(П)/2021 від 28 квітня 2021 року).

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується; це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися громадянам України безоплатно у власність або надаватися в оренду в межах норм, визначених ЗК України; понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України саме громадяни України можуть набувати права власності на земельні ділянки на підставі безплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а відповідно до частини 4 статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання.

Законодавством не передбачено обмежень у виборі місця розташування такої земельної ділянки.

Отже, посилання Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на те, що у ОСОБА_1 як мешканця міста Торецьк відсутній будь-який зв`язок з територіальною громадою міста Ізмаїл Одеської області, що подібні спори позивача з територіальними громадами в різних областях України свідчать про зловживання позивачем своїм правом, так як відсутні обставини, які б свідчили про те, що запитувана інформація мала значення для його особистості, помилкові. ОСОБА_1 як громадянин України може набути право власності на земельну ділянку на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, законодавство не встановлює обмежень у виборі місця розташування такої ділянки, зокрема, не ставить обов`язковість зв`язку громадянина з територіальною громадою, на території якої громадянин бажає отримати земельну ділянку під житлову забудову. ОСОБА_1 не позбавлений права одночасно запитувати публічно інформацію про наявність вільних земельних ділянок під забудову на території різних населених пунктів, рівно як і оспорювати в суді протиправність дій, бездіяльності, рішень органів влади та місцевого самоврядування за наявності для цього підстав.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, органу місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом (п.3 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цього органу (ст.1173 ЦК України).

Відповідно до пункту 92 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) від 1 вересня 2020 року, виходячи з положень статті 16 та статті 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Склад цивільного правопорушення як юридична підстава відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди (позадоговірна відповідальність), що врегульована в даному випадку спеціальною нормою статтею 1173 ЦК України, наявний.

Судом першої інстанції відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначенню у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн. з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 жовтня 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова