РІШЕННЯ № 384/376/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №пр. 2/384/30/2022
06 жовтня 2022 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Галицького В.В.,
зі секретарем судового засідання Сачко О.С.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
за участю представника відповідача - Мояла О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березовобалківської гімназії імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, -
30.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Березовобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, посилаючись на те, що відповідачем було видано наказ від 08.11.2021р. №67-к з посиланням на відсутність у ОСОБА_1 щеплень проти COVID-19, яким позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Позивач вважає зазначений наказ протиправним та таким, що грубо порушує її трудові права. Оскаржуваний наказ, що містить посилання на наказ МОЗ від 04.10.2021 №2153, прямо суперечить базовим нормам національної правової системи - Конституції України, яка має найвищу юридичну силу та гарантує рівність можливостей для реалізації громадянами трудових прав, неприпустимість дискримінації, та непорушність і невідчужуваність прав та свобод. Натомість, оскаржуваний наказ містить очевидні ознаки дискримінації за принципом наявності/відсутності щеплення. Через незаконні дії позивач був позбавлений можливості реалізовувати своє конституційне право на працю та одержувати заробітну плату. Всі докази подано разом із позовом. Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач планує понести у зв`язку із розглядом справи - 600 (шістсот) грн. з надання правничої допомоги та 908 грн. сплаченого судового збору. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Березовобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка від 08.11.2021 року №67-к «Про відсторонення від роботи Світлани Красоти». Стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату, яка була незаконно ненарахована та невиплачена за час незаконного відсторонення від роботи. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати.
08.12.2021 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого засідання на 12.01.2022 року.
11.08.2022 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшла уточнююча заява представника відповідача, в якій просить замінити відповідача Березовобалківський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка на Березовобалківську гімназію імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради у зв`язку з реорганізацією.
11.08.2022 року ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області задоволено клопотання представника відповідача, замінено відповідача у даній цивільній справі з Березовобалківський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка на належного відповідача Березовобалківська гімназія імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 09.09.2022 року.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив на позовну заяву суду не надав.
В порядку загального позовного провадження вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Частиною 1 ст. 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі:
- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;
- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;
- в інших випадках, передбачених законодавством.
У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»), відповідно до якого термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.
Таким актом є, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», який передбачає відсторонення працівників як в разі відмови від обов`язкових щеплень, так і в разі ухилення від обов`язкових щеплень.
Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.
Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим ПКМУ від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови КМУ від 24 січня 2020 року №90), головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ).
Наказом МОЗ від 05 лютого 2020 року за № 521 розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19».
Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153), відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 26 жовтня 2021 року, що діяла на час спірних правовідносин) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року установлено на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року №1096 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236» ця постанова доповнена п.41-6, відповідно до якого «керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з наказом директора Березовобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім.Т.Г. Шевченка від 08.11.2021 № 67-к, ОСОБА_1 , робітника по обслуговуванню виробничих приміщень Дорожинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня - дошкільний навчальний заклад» філія Березовобалківського загальноосвітнього закладу І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка, відсторонено від роботи з 08.11.2021р. на час відсутності щеплення від COVID-19, без збереження заробітної плати (а. с. 11).
У відповідності до довідки сектору освіти Вільшанської селищної ради б/н від 22.11.2021 року, позивачка працює робітником в Дорожинському НВК та її заробітна плата за вересень, жовтень 2021 року становить 6000 грн. (а.с.12).
Зі змісту вказаного наказу вбачається, що він був винесений на підставі повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 ОСОБА_2 від 27 жовтня 2021 року № 91.
У відповідності до повідомлення «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» від 27.10.2021 року № 91, відповідач повідомив позивача, що з 08.11.2021 року на період карантину, встановленого КМУ, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти та просив ОСОБА_1 до 05.11.2021 року надати документ, що підтверджує наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень.
Позивачу вручено повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 27.10.2021 року №91, ОСОБА_1 відмовилася підписувати повідомлення, що підтверджується Актом №2 від 28.10.2021 року Дорожинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня - дошкільний навчальний заклад» філія Березовобалківського загальноосвітнього закладу І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка.
За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до рішення Вільшанської селищної ради Кіровоградської області «Про перейменування Березовобалківського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім.Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради» № 536 від 17.12.2021, перейменовано Березовобалківський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради у Березовобалківську гімназію імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради.
Згідно із розпорядженням Вільшанського селищного голови Кіровоградської області «Про перебування на посаді ОСОБА_3 » №4-к від 10.01.2022 року, ОСОБА_3 , вважати таким, що продовжує перебувати на посаді директора Березовобалківської гімназії імені Т.Г.Шевченка Вільшанської селищної ради.
З аналізу викладеного вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді робітника по обслуговуванню виробничих приміщень Дорожинського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І ступеня - дошкільний навчальний заклад» філія Березовобалківського загальноосвітнього закладу І-ІІІ ступенів ім. Т. Г. Шевченка та входить до кола працівників, визначених вказаними актами, які підлягають щепленню.
На Березовобалківську гімназію імені Т. Г. Шевченка Вільшанської селищної ради покладено контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень.
Відповідачем було повідомлено позивача про необхідність щеплення проти COVID-19 та надання відповідних документів про проходження цієї процедури або про наявність абсолютних протипоказань до такого щеплення.
Як слідує з наданих суду доказів, ОСОБА_1 27.10.2021 було відомо про необхідність профілактичного щеплення, а відповідачу та суду не надано доказів наявності щеплення або наявності у неї абсолютних протипоказань до проведення щеплення проти гострої респіраторної хвороби.
З наведеного вбачається, що починаючи з моменту повідомлення позивача про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 до моменту відсторонення від роботи, у ОСОБА_1 було достатньо часу для проходження такого щеплення і остання ухилилася від нього.
Отже, в даному випадку відсторонення ОСОБА_1 від роботи ґрунтується на вимогах закону, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав.
Щодо доводів позивача про порушення її конституційних прав, адже вакцинація від COVID-19 для працівників є добровільною, суд зазначає, що норми чинного законодавства України не містять норм щодо примусової вакцинації, тому діюче законодавство у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації дозволяє відсторонювати таких працівників без виплати заробітної плати.
Слід визначити, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.
Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством.
Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві.
ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень.
В Україні ж таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб».
Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи (п. 272):
«Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, докладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8».
У відповідь на питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової
вакцинації суд наводить такі доводи:
«285. ... Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу.
В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом.
Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань».
З огляду на викладене, суд визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини.
Стосовно наслідків, які чітко передбачені в основному законодавстві, недотримання загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону, зокрема здоров`я людей, то суд зауважує, що вони по суті захисні, а не каральні за своїм характером.
Держава, встановивши відсторонення працівників освіти від виконання обов`язків, які ухиляються чи відмовляються від профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й дітей. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має виправдану мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та цілком необхідним у демократичному суспільстві.
З огляду на викладене, суд вважає, що обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від COVID-19 (захворювання, яке згідно наказу МОЗ від 19 липня 1995 року № 133 зі змінами належить до особливо небезпечної інфекційної хвороби) задля попередження його поширення серед населення є виправданим та таким, що не порушує статтю 8 Конвенції.
Відсторонення від роботи має наслідком втрату заробітної плати, однак це було прямим наслідком свідомого рішення позивача відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я.
У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного ст.43 Конституції України, оскільки за позивачем зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений.
Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей.
Відповідно до ст. 43, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Тобто, саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні, а не право на працю.
Верховний Суд в постанові від 10 березня 2021 року в справі № 331/5291/19 зазначив:
«згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту.
Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян.
Індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення батьками дитини при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення, перед направленням дитини для здобуття освіти до освітніх закладів з метою досягнення загального блага у формі права на охорону здоров`я.
Отже, держава, встановивши правило про те, що без щеплень дитина не може бути допущеною до занять, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я не тільки всіх учнів і працівників школи або дитячого садка, а й захищає таким чином саму дитину, яка не отримала профілактичні щеплення. З огляду на суспільні інтереси, тимчасове відсторонення (до проведення щеплення, отримання позитивного висновку лікарсько-консультативної комісії) дитини від занять не призвело до порушення конституційного права дитини на освіту, яку вона може отримати в інших формах».
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач з метою забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 46 КЗпП України правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення від роботи позивача, як наслідок, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Березовобалківської гімназії імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи необхідно відмовити.
Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 355 ЦПК України,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Березовобалківської гімназії імені Т.Г. Шевченка Вільшанської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2022 року.

Суддя: