Єдиний номер справи 482/461/21
Провадження 22-ц812/839/22 Головуючий по 1 інстанції Шолох Л.М.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.

секретар судового засідання Ковальський Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2022р.

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У квітні 2021р. АТ КБ «Приватбанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення 12424,96 грн. заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 02 вересня 2013р. уклав з відповідачем кредитний договір, за умовами якого відкрив останньому кредитний рахунок з встановленням кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 10500 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 16 березня 2021р. утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12424,96 грн., з яких: 10062,16 грн. основний борг (тіло кредиту), 2362,80 грн. проценти за користування кредитом.

Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідача 12424,96 грн. заборгованості за кредитом.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2022р. позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 10062,16 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з основного боргу (тіла кредиту). У задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду в частині відхилених вимог про стягнення процентів, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення цих вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст.626,628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2013р. між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується Анкетою-заявою позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Для обслуговування договору позивач видавав відповідачу кредитні картки зі строком дії останньої - липень 2023р.

Ні в анкеті Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 02 вересня 2013р., ні в довідці про видачу кредитних карток, ні в самій позовній заяві не зазначені відомості щодо типу кредитного продукту, тобто яку саме карту отримав відповідач Універсальну чи Універсальну Голд, оскільки тарифи обслуговування таких кредитних карт різняться.

Згідно розрахунку банку станом на 16 березня 2021р. утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12424,96 грн., з яких: 10062,16 грн. основний борг (тіло кредиту), 2362,80 грн. проценти за користування кредитом.

Рішення суду в частині стягнення 10062,16 грн. основного боргу (тіла кредиту) не є предметом перевірки на його законність і обґрунтованість в апеляційному порядку згідно з положеннями ч.1 ст.367 ЦПК.

При розгляді справи в суді першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів з`ясовано, що розмір процентів за користування кредитом у вказаній Анкеті-заяві сторонами узгоджено не було.

Тарифи з обслуговування карти та Умови та Правила з надання банківських послуг, надані до позовної заяви відповідач не підписував, а тому ці документи не можуть вважатись частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення цих вимог, так як позивачем не доведено належними доказами наявності домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом.

Посилання в апеляційній скарзі не невідповідність висновків суду обставинам справи є безпідставними.

Так, заяву про приєднання до умов та правил надання послуг від 26 лютого 2020р. позивач до суду першої інстанції не подавав, в позовній заяві на обставини, які нею підтверджуються не посилався, просив розглянути справу в його відсутності в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Документ з назвою «заява про приєднання до умов та правил надання послуг» позивач вирішив надати лише з апеляційною скаргою, при цьому не заявивши клопотання про приєднання даного доказу з посиланням на поважність причин неможливості його подання до суду першої інстанції. У зв`язку з чим, цей доказ на підставі ч.3 ст.367 ЦПК не було прийнято судом апеляційної інстанції під час перевірки рішення суду на його законність і обґрунтованість.

До того ж і в цьому документі міститься інформація по двох типах кредитного продукту: Універсальна та Універсальна Голд, що також виключає можливість вирішення спору на користь позивача.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2022р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 19 жовтня 2022р.

Головуючий: Судді: