Справа № 135/1591/20
Провадження № 22-ц/801/724/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 рокуСправа № 135/1591/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Михайленко А.В.,

за участю сторін: представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №135/1591/20 за позовом ОСОБА_3 до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року, яке ухвалене суддею Корнієнко О.М., в Ладижинському міському суді Вінницької області,

в с т а н о в и в:

В грудні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, який мотивувала тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дівоче прізвище було « ОСОБА_3 ». У подальшому її прізвище змінилося на « ОСОБА_3 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід по батьковій лінії - ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з квартири. Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 52456473. ОСОБА_7 був власником ѕ квартири АДРЕСА_1 . Проте, вона не може оформити спадщину на ѕ квартири через відсутність правовстановлюючих документів - у зв`язку із чим державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Оскільки її батько помер раніше її діда, вона має право на спадкування після смерті ОСОБА_7 . Інших спадкоємців немає.

Таким чином, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3/4 кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Ладижин Вінницької області.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення, недоведені обставини, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення впливає на її права та обов`язки, оскільки вона є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 , проте суд першої інстанції не залучив її до участі у розгляді справи. Суд першої інстанції не з`ясував, хто здійснював утримання ѕ частки спірної квартири, з моменту смерті попереднього власника. Крім того, судом не було з`ясовано, хто здійснював поховання ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також чи подавалась заява у встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 необхідно закрити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Тобто, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку із чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника і лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/112 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц.

Предметом спору у даній справі є вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно після смерті її діда ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

За змістом положень ст.182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.2 ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1266 ЦК України передбачає спадкування за правом представлення. Так, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 - батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 - дід позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Після смерті діда позивача відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, і з частини квартири. ОСОБА_7 був власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно №31467106. Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_7 зареєстровано спадкову справу № 52456473.

Після смерті ОСОБА_7 інших спадкоємців крім ОСОБА_3 не має. Оформити свої спадкові права після смерті діда ОСОБА_3 не може, так як державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Г.С. її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як у неї відсутні документи, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_7 на квартиру, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій виданою 23 грудня 2020 року.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 .. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Із довідки КП Тульчинське МБТІ № 1055 від 11.12.2020 видно, що за ОСОБА_7 в цілому зареєстровано право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Звернення до суду з позовом зумовлено відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим нотаріусом відмовлено в оформленні спадкових прав на це майно.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Першочерговим при вирішенні апеляційної скарги особи, яка не брала участі в справі, є питання того, чи порушенні законні права та інтереси вказаної особи ухваленим судом рішенням, яке апелянт оскаржує.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, апелянт вказала, що вона є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.100 - 101), проте суд першої інстанції не залучив її до участі у розгляді справи. Суд першої інстанції не з`ясовано, хто здійснював утримання ѕ частки спірної квартири, з моменту смерті попереднього власника. Крім того, судом не було з`ясовано, хто здійснював поховання ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також чи подавалась заява у встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини.

Таким чином, оскаржуваним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року вирішено питання щодо її прав та законних інтересів.

Такі твердження апелянта є безпідставними, оскільки цим судовим рішенням права апелянта ОСОБА_1 не порушувалися, а вирішувалося питання про прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті свого діда ОСОБА_7 .

Апелянт ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 , а тому і не може бути відповідачем у цій справі.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин справи, змісту зазначених норм процесуального законодавства, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга особи, яка не брали участі у справі ОСОБА_1 розгляду по суті не підлягає, у зв`язку із чим апеляційне провадження по ній підлягає закриттю.

Керуючись статтями 352, 362, 390 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.