Справа № 214/9415/21
2-з/214/125/22
У Х В А Л А

Іменем України

про забезпечення позову

27 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши матеріали заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Губара Антона Леонідовича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_2 про визнання наказу недійсним, зобов`язання повернути матері дитину.

Ухвалою суду від 24.11.2021 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 04.10.2022 підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Представником позивачки ОСОБА_3 26.10.2022 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви представник вказав, що у позові ОСОБА_1 посилається на незаконність наказу начальника служби у справах дітей про тимчасове влаштування доньки ОСОБА_4 до сім`ї старшої сестри ОСОБА_5 , внаслідок видання якого дитина опинилася у особи, яка не має ніяких повноважень щодо виховання неповнолітньої дитини. Позов спрямований на забезпечення відновлення батьківських прав позивачки відносно дитини, а також на забезпечення належної опіки над дитиною з боку законного представника матері, для дотримання найвищих інтересів неповнолітньої дитини. 21.09.2022 позивачці стало відомо, що ОСОБА_6 з 25.08.2022 по 14.09.2022 виїжджала з України. При чому, виїзд дитини здійснювався на автомобілі з номерним знаком НОМЕР_1 , а повернення самостійно на автобусі маршрутом 706 Перемишль-Київ. Окрім позивачки, ОСОБА_6 не має жодного законного представника, є неповнолітньою особою, яка не має достатнього життєвого досвіду, не здатна самостійно опікуватись своєю безпекою та забезпечувати себе всім необхідним для збереження належного рівня життя та здоров`я. Подорожі по іншим країнам з невідомими людьми, без достатнього рівня знання мов та життєвого досвіду, без грошей та дорослого законного представника для 16-річної дівчини є вкрай небезпечним. Виїзд дитини за кордон, якщо він буде здійснений відповідачем ОСОБА_2 унеможливить виконання рішення суду про повернення дитини матері. Представник позивачки просить суд забезпечити позов ОСОБА_7 в наступний спосіб: заборонити ОСОБА_2 вивозити (супроводжувати) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України; встановити заборону ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно перетинати державний кордон України без присутності матері ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Суддя, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, суд вирішуючи питання про забезпечення позову, має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову представником надано відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, де, відповідно до витягу з бази даних відомостей про осіб, які перетнули державний кордон України, 25.08.2022 ОСОБА_6 , виїхала за межі України на транспортному засобі НОМЕР_1 , 14.09.2022 повернулася до України транспортним засобом 706 Перемишль-Київ.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.03.2022 №64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, востаннє продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Постановою КМУ від 01.03.2022 №179 внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України. Постановлено серед іншого, що виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/ документів, що містять відомості про особу, визнаних Держприкордонслужбою.

Спрощена процедура перетину державного кордону обумовлена ризиками для життя та здоров`я цивільного населення у зв`язку з введенням воєнного стану, а тому, на думку суду, у разі початку активних бойових дій у регіоні проживання дитини, наявність заборони щодо її виїзду за кордон, не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини й нестиме загрозу для її благополуччя та життя.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих представником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог позивачки щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, зокрема з огляду на якнайкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 149, 150-153, 353, 354, ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Губара Антона Леонідовича про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя Сіденко С.І.