рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/6832/22

Номер провадження 2-о/495/137/2022

27 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі судового засідання Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про захист честі, гідності, встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне правління Державної міграційної служби України в Одеській області, -

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із вказаною заявою, у якій просить суд:

-встановити юридичний факт того, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 дійсно належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати протиправним та скасувати висновок ГУ ДМС України в Одеській області за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022, яким паспорт серії НОМЕР_1 оформлений на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства невстановленій особі, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню;

-зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видалити з інформаційної підсистеми ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України та підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 18.09.2014 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначає, що у вересні 2014 року вона звернулася до Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про отримання паспорта громадянина України у зв`язку з втратою попереднього паспорта.

Після проведення визначених законодавством перевірок, 18.09.2014 ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області.

Протягом більш ніж 8 років ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України, неодноразово надавала його для підтвердження особи та жодного разу жодним державним органом не було повідомлено про його недійсність.

ОСОБА_1 вказує, що в серпні 2022 року вона звернулася до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Під час даного звернення їй повідомили, що відповідно до висновку за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням законодавства невстановленій особі, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

За таких умов наявний у ОСОБА_1 паспорт громадянина України визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню. З урахуванням викладеного, паспорт громадянина України у серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає вилученню у останньої.

ОСОБА_1 вважає, що зазначений висновок ГУ ДМС України в Одеській області за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022 року, є протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства України оскільки подані нею для отримання паспорта громадянина України документи, на виконання Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України затверджений наказом МВС України 13.04.2012 № 320 (діючий на момент оформлення позивачу паспорта громадянина України) були перевірені територіальним підрозділом, який приймав документи ОСОБА_1 , перевіряв їх справжність та відповідність вимогам законодавства.

Зазначені обставини свідчать про те, що компетентний орган державної влади при прийнятті рішення про обмін паспорта громадянина України, проводив необхідну перевірку поданих документів та з`ясовував у межах своєї компетенції питання щодо наявності підстав для відмови у обміні паспорта, проте таких підстав не виявив.

На підставі наведеного просить задовольнити заву.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 09 вересня 2022 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання 27.09.2022 року сторони не з`явились.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. 27.09.2022 року на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Грицюка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , з проханням розгляд справи проводити за відсутності, просить задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Відзив на заяву не надав, заяв про відкладення розгляду справи, або заяв про розгляд справи у відсутність представника, до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що у вересні 2014 року, громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про отримання паспорта громадянина України у зв`язку з втратою попереднього паспорта.

Після проведення визначених законодавством перевірок, 18.09.2014 ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області.

Протягом більш ніж 8 років ОСОБА_1 була документована паспортом громадянина України, неодноразово надавала його для підтвердження особи та жодного разу жодним державним органом не було повідомлено про його недійсність.

ОСОБА_1 вказує, що в серпні 2022 року вона звернулася до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Під час даного звернення їй повідомили, що відповідно до висновку за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022 року, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано таким, що оформлений з порушенням законодавства невстановленій особі, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Таким чином, згідно висновку за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022 року наявний у ОСОБА_1 паспорт громадянина України визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню. З урахуванням викладеного, паспорт громадянина України у серії НОМЕР_1 виданий 18.09.2014 Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає вилученню у останньої.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18.01.2001 N 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III).

Згідно зі статтею 3 Закону N 2235-III громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України затверджений наказом МВС України 13.04.2012 № 320 (діючий на момент оформлення позивачу паспорта громадянина України).

Відповідно до п. 1.2 Порядку паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого.

Згідно з п. 6.1 Порядку Для оформлення паспорта замість утраченого або викраденого особа подає:

- заяву про втрату або викрадення паспорта за зразком, наведеним у додатку 8 до цього Порядку (далі - заява про втрату паспорта);

- заяву;

- дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;

- платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита;

- документи, на підставі яких у паспорті проставляються відмітки, визначені в пункті 2.3 розділу ІІ цього Порядку (пред`являє за наявності);

- копію постанови про порушення або відмову в порушенні кримінальної справи за заявою особи до органів внутрішніх справ про викрадення паспорта (пред`являє за наявності).

Згідно з п. 6.3 Порядку працівником територіального підрозділу здійснюється перевірка особи за реєстраційними обліками.

Якщо втрачений паспорт був отриманий у територіальному підрозділі, до якого подано заяву про втрату паспорта, здійснюється звірка даних особи та її фотозображення з даними і фотокарткою, уклеєною до заяви про видачу попереднього паспорта.

У разі отримання паспорта в іншому територіальному підрозділі для підтвердження видачі втраченого паспорта саме тій особі не пізніше наступного дня після надходження заяви про втрату паспорта до цього територіального підрозділу надсилається запит за формою, наведеною у додатку 12 до цього Порядку, з долученою фотокарткою особи.

Перевірка за запитом здійснюється протягом двох діб після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та долучена до нього фотокартка порівнюються з даними заяви про видачу втраченого паспорта та вклеєною до неї фотокарткою. Одночасно в графі "Службові відмітки" оригіналу заяви проставляється відмітка про дату надходження запиту і орган, який оформлює паспорт замість утраченого, після чого заява поміщається до архівної картотеки.

За результатами перевірки складається відповідь за формою, наведеною у додатку 13 до цього Порядку, до якої долучається копія заяви про видачу втраченого паспорта.

Враховуючи викладене та факт оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України підтверджується, що подані позивачем для отримання паспорта громадянина України документи, на виконання Порядку були перевірені територіальним підрозділом, який приймав документи ОСОБА_1 , перевіряв їх справжність та відповідність вимогам законодавства.

Зазначені обставини свідчать про те, що компетентний орган державної влади при прийнятті рішення про обмін паспорта громадянина України, проводив необхідну перевірку поданих документів та з`ясовував у межах своєї компетенції питання щодо наявності підстав для відмови у обміні паспорта, проте таких підстав не виявив.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Підстави для виходу з громадянства України наведено у ст.18 Закону України «Про громадянство України», при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України.

Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону України «Про громадянство України», зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що набуття відповідного правового зв`язку особи та Української держави відбувається, зокрема, в силу закону за дотримання критеріїв набуття громадянства.

Суд вважає, що, перевірка всіх наданих документів повинна мати місце саме на момент прийняття рішення про обмін паспорта громадянина України, однак, зміна обставин у майбутньому не може впливати на чинність вже виданого паспорта та ставити під сумнів правомірність рішення про його видачу.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-ІV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного та сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Словосполучення "згідно з законом" не просто відсилає до національного законодавства, а й пов`язане з вимогою якості "закону", вимогою принципу верховенства права, про що прямо йдеться у преамбулі Конвенції. Отже цей вислів означає, - і це випливає з предмету і мети статті 8, - що в національному законодавстві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані п.1.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно із законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, наданими національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

Таким чином, з урахуванням наведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що прийняття відповідачем оскаржуваного висновку більш ніж через 2 роки після отримання позивачем паспорта громадянина України, є втручанням .

До того ж, визнання паспорта громадянина України недійсним, несе за собою певні наслідки, а саме позбавлення громадянства, тобто фактично позивач стане особою без громадянства.

ОСОБА_1 народилася НОМЕР_2 у м. Бєльці, Республіка Молдова. 12.10.2005 року зверталась до Київського відділу у м. Одесі УМВС України в Одеській області з заявою про видачу паспорта громадянина України.

12.10.2005 року позивач ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного відділу у м. Одесі Головного управління ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про отримання паспорта громадянина України у зв`язку з втратою попереднього паспорта серії НОМЕР_3 .

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктом владних повноважень у висновку №26/22, який затверджений 28.01.2022 року, за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зазначено, які саме порушення допущено ОСОБА_1 під час обміну паспорта громадянина України. Натомість, усі доводи відповідача, викладені в оскаржуваному висновку, ґрунтуються лише на можливих помилках суб`єкта владних повноважень під час здійснення ним своїх функцій.

Також, посилання органу міграційної служби на оформлення позивачу паспорта громадянина України з порушенням вимог законодавства, не знаходять свого підтвердження у вигляді притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, здійснення своїх повноважень з порушенням вимог чинного законодавства.

Частина 2 статті 3 Конституції України визначає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

За таких обставин, принцип належного урядування передбачає, що допущені державними органами помилки не можуть виправлятися за рахунок інших осіб та тягнути для них негативні наслідки, а тому навіть за умови неправомірного документування позивача посвідкою на постійне проживання в Україні, ці обставини не можуть бути виправлені за рахунок позивача та мати для нього негативні наслідки у вигляді визнання недійсним паспорта громадянина України.

Суб`єктом владних повноважень, крім іншого, не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності. Який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача за відсутності будь-якої вини останнього.

Європейський суд у рішенні у справі «Беєлер проти Італії зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

При цьому, визнання недійсним паспорта громадянина України, здійснене за формальних обставин без дослідження всіх обставин необхідності прийняття такого рішення, зумовило, на думку суду, порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані норми Закону України «Про громадянство».

За таких умов, суд приходить до переконання, що суб`єкт владних повноважень ГУ ДМС України в Одеській області, приймаючи висновок, який затверджений 28.01.2022 року, за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого з порушенням вимог законодавства, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зазначене рішення у формі висновку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оцінка Суду.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності перевіривши доводи, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування поданої заяви, суд дійшов до переконання про те, заява ОСОБА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про захист честі, гідності, встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне правління Державної міграційної служби України в Одеській області - задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 дійсно належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати протиправним та скасувати висновок ГУ ДМС України в Одеській області за результатами службової перевірки підстав оформлення паспорта громадянина України, який затверджений 28.01.2022 року, яким паспорт серії НОМЕР_1 оформлений на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства невстановленій особі, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видалити з інформаційної підсистеми ІП «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України та підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області 18.09.2014 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Боярський