Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1980/21

номер провадження 2/695/224/22

13 вересня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем і відповідачкою укладено договір б/н від 05.04.2011 р., на підставі якого останній було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, видано кредитну картку.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за вказаним договором в останньої утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Станом на 11.05.2021 року заборгованість становить 18941,70 гривень та складається з наступного:

- 5786,02 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 11746,61 гривень - заборгованість за простроченими відсотками;

- 1409,00 гривень - нарахована пеня.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 25.05.2022 представник позивача Шеремет В.М. підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Представник банку вказав, що останнє погашення готівки було здійснено відповідачкою 11.06.2015 р. Банк раніше звертався до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором, але позов було залишено без розгляду. Крім того представник вказав, що в Умовах і Правилах надання банківських послуг встановлена позовна давність - 50 років. У судове засідання 13.09.2022 р. представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника банку.

Представник відповідачки - адвокат Брус С.М. у судовому засіданні 25.05.2022 р. вказав, що відповідачка позов не визнає та просив застосувати строки позовної даності, оскільки з моменту останньої сплати по кредиту минуло більше 3 років. У судове засідання 13.09.2022 р. представник відповідачки не з`явився, але скерував до суду заяву про проведення засідання без участі сторони відповідача та просив відмовити в позові.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 13.09.2022 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Анкети-заяви № б/н від 05.04.2011 року (далі - договір) відповідачка зверталася до банку з заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Дана заява підписана відповідачкою та доказів на спростування факту щодо її підписання нею не надано.

Судом також встановлено, що відповідачкою підписана довідка про умови кредитування, копія якої додана до матеріалів справи.

З довідки, наданої позивачем, вбачається, що відповідно до кредитного договору відповідачці видавалися кредитні картки, строк дії останньої - 05/16.

У підтвердження зміни умов кредитування позивачем надана довідка про збільшення/зменшення кредитних лімітів.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 11.05.2021 року заборгованість становить 18941,70 гривень та складається з наступного:

- 5786,02 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 11746,61 гривень - заборгованість за простроченими відсотками;

- 1409,00 гривень - нарахована пеня.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку позивач.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, в зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

У разі, якщо фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Необхідність стягнення боргу по простроченому тілу кредиту вбачається з практики Верховного Суду, а саме в постановах від 12.02.2020 р. у справі №365/159/19, від 02.12.2020 у справі №161/5267/20.

З наданих суду довідок про рух коштів вбачається, що відповідачка дійсно користувалася кредитними коштами та має заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 5786,02 грн.

Як встановлено судом, відповідачка підписала довідку про умови кредитування, в якій зазначений розмір, порядок нарахування процентів у разі порушення кредитних зобов`язань. Судом встановлено, що відповідачка допустила невиконання взятих на себе зобов`язань та у неї наявна заборгованість за відсотками, які заявлені позивачем до стягнення в сумі 11746,61 грн.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідачкою підписана довідка про умови кредитування, в якій встановлено розмір пені в разі порушення виконання кредитного зобов`язання, тому їй правомірно нарахована пеня в сумі 1409,07 грн.

Представником відповідачки у судовому засіданні заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності щодо якого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачкою застосовується загальна позовна давність, оскільки письмовий договір про збільшення позовної давності в матеріалах справи відсутній. Суд не бере до уваги посилання сторони позивача на Умови і Правила надання банківських послуг, в яких встановлена позовна давність - 50 років, оскільки дані умови не підписані відповідачкою.

Відповідно до наявної в матеріалах виписки по рахунку останнє погашення по даному кредитному договору здійснено 17.08.2016 р. шляхом поповнення рахунку готівкою в терміналі. Також суд зазначає, що строк дії картки закінчився 05/16. З позовом банк звернувся до суду - 09.07.2021 р., тобто після спливу трьох років від дня, коли банк довідався про порушення свого права.

Відповідно до вимог ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчили б про поважність причин пропуску строків позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною відповідача, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко