Справа № 344/3367/22
Провадження № 2/344/2020/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Бойчука М.Й.,

представника відповідача адвоката Тиніва І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

07.03.2022 позивач звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить : визнати незаконним та скасувати наказ №10-к від 03.02.2022, поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря акушер-гінеколога в Комунальне некомерційне підприємство "Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради", стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено те, що 30.06.2016 позивач атестована атестаційною комісією при Державному вищому навчальному закладі "Івано-Франківський національний медичний університет" і наказом по такому №638-д їй присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю акушерство та гінекологія.

З 01.09.2016 вона працювала на посаді лікаря акушер-гінеколога Івано-Франківського міського клінічного пологового будинку. 27.10.2017 за рішенням Івано-Франківської міської ради Івано-Франківський клінічний пологовий будинок перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство "Івано-Франківський міський клінічний перинатальний центр".

27.03.2018 ОСОБА_1 переведена працювати на 0,5 посади лікаря акушер гінеколога жіночої консультації №2 постійно.

20.03.2020 пройшла атестацію в атестаційній комісії при Департаменті здоров`я Івано-Франківської облдержадміністрації, наказом ДОЗ Івано-Франківської ОДА від 30.03.2020 №57-к їй присвоєно другу кваліфікаційну категорію зі спеціальності « Акушерство і гінекологія».

28.10.2021 на підставі довідки медичного директора ОСОБА_2 щодо діяльності акушерсько-гінекологічної служби комунального некомерційного підприємства "Івано-Франківський міський клінічний перинатальний центр" за період 2013-2021 роки, директором перинатального центру ОСОБА_3 видано наказ № 123 "Про зміни в організації праці, що зумовлюють скорочення діючих штатних посад та уведення нових посад". Відповідно до такого із штатного розпису виведено посаду - лікар акушер гінеколог жіночої консультації №2, натомість введено у штатний розпис посаду молодшої медичної сестри ( санітарка-прибиральниця) гінекологічного відділення №2, фахівець з публічних закупівель, інженер з будівництва, інженер програміст, бухгалтер та інші.

10.01.2022 ОСОБА_1 у зв`язку із зміною в організації праці, що зумовлюють скорочення діючих штатних посад та введення нових посад запропонували посаду акушер-гінеколога у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 за її заявою.

У порушення трудового законодавства, зокрема вимог щодо звільнення працівників при скорочені чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва, 03.02.2022 наказом №10-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Адміністрацією не враховано, що при такому звільненні переважне право залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією. Комісія не врахувала тривалий, безперервний стаж роботи на даному підприємстві, а також більш високу кваліфікацію і продуктивність праці ОСОБА_1

31.01.2022 профком ПП КНП « МКПЦІФМР» не надав згоду на звільнення лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 та запропоновано директору такого підприємства працевлаштувати ОСОБА_1 ( при відсутності посади в даному структурному підрозділі) в інший структурний підрозділ даної установи на умовах праці рівних до попередніх.

Розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату у зв`язку із змінами в організації виробництва відбулось за її відсутності ( перебуванні на лікарняному).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.17)

Ухвалою суду від 10.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 19).

14.04.2022 представником відповідача подано відзив на позов. В обґрунтування такого зокрема, зазначено, що п. 3 резолютивної частини наказу директора КНП « МКПЦ ІФ МР» ОСОБА_3 від 28.10.2021 №123 «Про зміни в організації праці, що зумовлюють скорочення діючих штатних посад та уведення нових посад» наказано створити комісію для визначення працівників, що мають переважне право залишення на роботі щодо яких встановлено обмеження на звільнення при скорочені, або тих, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця.

У зв`язку з скороченням діючих штатних посад, виникла необхідність у вивільнені працівників, які займали такі посади. Посада, яку займала позивач станом на дату прийняття наказу №123, входила до переліку посад, які згідно наказу підлягали скороченню 11.11.2021.

Позивача було повідомлено про її заплановане вивільнення із займаної посади з 29.01.2022 та запропоновано іншу роботу на вільній ( вакантній ) посаді з урахуванням можливості виконувати нею відповідну роботу згідно своєї освіти, спеціальності та кваліфікації із зазначенням чотирьох вакантних посад станом на 11.11.2021 в КНП « Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради», що підтверджується повідомленням директора центру Стефанко від 11.11.2021. З переведенням на запропоновані посади позивач не була згідна, без зазначенням причини.

10.01.2022 позивача повторно повідомлено про її заплановане вивільнення з займаної посади лікаря акушер гінеколога з 29.01.2022, та запропоновано їй іншу роботу на вільній вакантній посаді з урахуванням можливості виконувати нею відповідну роботу згідно своєї освіти, спеціальності та кваліфікації згідно чинних вимог ст. 49-2 КЗпП України із зазначенням п`ятьох вакантних посад станом на 01.01.2022 в КНП "Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради". Позивач погодилась на запропоновану посаду лікаря акушер гінеколога ЖК №3. Проте, згодом відмовилась від свого переведення на обрану нею вакантну посаду.

10.01.2022 проведено засідання комісії для визначення працівників, які мають переважне право залишення на роботі щодо яких встановлено обмеження на звільнення. На засіданні було 10 лікарів акушер гінекологів ЖК №2, була також позивач. Серед даних мало троє ІІ категорію, зокрема, позивач, яка в порівняні з двома іншими працівниками ІІ категорії та працівниками інших категорій мала найменшу тривалість безперервного стажу роботи на підприємстві, 6 працівників із І категорією та 1 працівник вищої категорії. Розглянувши вказане, комісія вирішила, що переважне право залишення на роботі мають 9 із 10 лікарів акушер-гінекологів ЖК №2, позивачці таке право не було надане.

Член комісії та начальник відділу кадрів ОСОБА_5 повідомила про перелік вільних посад та запропонувала ОСОБА_1 , 28 вакантних посад. Позивач погодилась із посадами на 0,5 ставки лікаря акушер гінеколога ЖК №3, тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника та 0,5 ставки лікаря акушер гінеколога ЖК №2 тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника.

31.01.2022 за результати засідання членів профкому КНП "МКПЦ ІФМР" не надано дозвіл профспілки на скорочення лікаря акушер-гінеколога ОСОБА_1 на підставі зазначених в Протоколі характеристик та зважаючи на високу якість виконання даним лікарем трудових обов`язків.

03.02.2022 позивача повідомлено про її заплановане вивільнення із займаної посади з 24.02.202 та запропоновано іншу роботу на вільній ( вакантній ) посаді з урахуванням можливості виконувати нею відповідну роботу згідно до своєї освіти, спеціальності та кваліфікації із зазначенням дванадцяти вакантних посад станом на 03.02.2022. З переведенням на запропоновані посади позивач не була згідна, оскільки посади лікаря акушер-гінеколога, які їй були запропоновані, є тимчасовими, а на її переконання вона має право на залишення на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України.

03.02.2022 наказом №10-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

При цьому була враховано, що у позивача найменший тривалий безперервний стаж роботи в порівняні з іншими лікарями акушер гінекологами ( а.с. 32-36).

19.07.2022 позивачем подано письмові пояснення, у яких окрім наведеного, зазначено, що роботодавець зобов`язаний був запропонувати усі вакантні посади незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється працював. І ті які з"явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення ( а.с. 191).

15.09.2022 представником відповідача подано додаткові пояснення, у яких здійснено порівняння штатного розпису. Вказано про те, що відбулось переведення лікарів акушер-гінекологів по відділеннях КНП " МКПЦ ІФМР", наведено ряд переведень лікарів акушер-гінекологів. Зокрема, 22.11.2021 ОСОБА_6 завідувача ЖК №2 22.11.2021 наказом директора КНП "МКПЦ ІФМР" за №94-к переведено працювати з 22.11.2021 на 0,5 посади лікаря акушер-гінеколога стаціонару в гінекологічне відділення №1. ( а.с. 12-18 т. 2).

26.09.2022 представником позивача подано відповідь на додаткові письмові пояснення відповідача ( а.с. 22-23 т.2). Де зокрема зазначено, що 11.11.2021 ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади, а саме : лікар УЗД, лікар лаборант, лікар анестезіолог, тобто посади суміжних спеціальностей, не профільних. У той же час, 05.11.2021 лікарю ОСОБА_7 , який працює на денному стаціонарі на 0,5 ставки додають ще 0,25 ставки в цьому ж відділенні.

22.11.2021 завідувача ЖК №2 ОСОБА_6 переводять на 0,5 ставки лікаря акушер -гінеколога стаціонару у відділення акушерської паталогії на вільну вакантну посаду, яка не була запропонована ОСОБА_1 .

Щодо гінекологічного відділення №2, то станом на 01.01.2021 було 5,75 ставки, з яких 23.11.2021 4,75 ставки перепрофільовано. Тобто ,10 ставки ще було залишено, оскільки немає даних про скорочення чи перепрофілювання цієї ставки. Отже, станом на 18.01.2022 дана посада мала б відображатись у штатному розписі, адже за наказом ця ставка ліквідовувалась з 25.05.2022.

Також здійснено порівняння інших відділень штатним розписом станом на 2021 та на 2022 роки, за останнім ставки мали місце у бік збільшення.

Зазначено, що роботодавець повинен був запропонувати усі наявні вакантні посади, незалежно від того, у якому структурному підрозділі працює працівник, який вивільнювався.

03.10.2022 представником відповідача подано додаткові письмові пояснення щодо кількості посад акушер- гінекологів у штатному розписі зокрема стмном на 01.01.2022, на 2021 рік, на 23.09.2021, наявність помилок та розбіжностей між штатними розписами 2021 та 2022 року є хибними.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів, що зазначені у позові, додаткових поясненнях. Позов просили задоволити. Додали, що в інших структурних відділеннях відповідача були вакантні посади, лікарі у такі були прийняті фактично перед скороченням посад та введенням до штатного розпису нових. Було утворено нове відділення, куди переміщено вибраних лікарів. Зокрема, що стосується переведення ОСОБА_6 свідчить про наявність вакантної посади і таке не спростовано. Просили позов задоволити.

Представник відповідача просив у позов відмовити через безпідставність з мотивів, що викладені у відзиві, додаткових письмових поясненнях. Скорочення посади позивача відбулось з дотриманням норм закону. Що стосується переведення завідувача ЖК №2 лікаря ОСОБА_6 , то таке відбулось за його заявою в інше відділення, тобто стаціонар, де є своя специфіка роботи. Крім цього, це був лікар з вищою посадою та категорією.

Вислухавши вступне слово сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 , 01.09.2016 ОСОБА_1 прийнята на посаду лікаря акушер гінеколога на 0,25 посади тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника в жіночу консультацію №3 клінічного пологового будинку.

27.10.2017 за рішенням Івано-Франківської міської ради Івано-Франківський клінічний пологовий будинок перейменовано на Комунальне некомерційне підприємство «Івано-Франківський міський клінічний перинатальний центр».

27.03.2018 ОСОБА_1 переведена працювати на 0,5 посади лікаря акушер гінеколога жіночої консультації №2 постійно.

20.03.2020 пройшла атестацію в атестаційній комісії при департаменті здоров`я Івано-Франківської облдержадміністрації, наказом ДОЗ Івано-Франківської ОДА від 30.03.2020 №57-к їй присвоєно другу кваліфікаційну категорію зі спеціальності « Акушерство і гінекологія».

03.02.2022 ОСОБА_1 , звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України по скоченню чисельності штату та працівників.

Так, наказом від 28.10.2021 за №123 Комунального некомерційного підприємства "Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради" вирішено провести зміни в організації праці, що зумовлюють скорочення діючих штатних посад та уведення нових ( а.с. 8-10 т. 1). А саме за п. 1 виведено 1.0 посаду « Лікар акушер гінеколог жіночої консультації №2», код по класифікатору 2221.2.

11.11.2021 ОСОБА_1 та інших 11 лікарів попереджено про заплановане вивільнення ( а.с.54, 168 т.1). Зокрема, ОСОБА_1 попереджено про звільнення з 29.01.2022 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано чотири вакантні посади станом на 11.11.2021 : лікар неонатолог відділення інтенсивної терапії новонароджених, лікар УЗД, лікар анестезіолог, лікар лаборант.

В судовому засіданні позивач вказала, що такі не відповідають її кваліфікації.

Проте, в період з 11.11.2021 по 29.01.2022 вивільнялись посади, які їй не пропонувалися. Зокрема, 22.11.2021 у відділення акушерської патології на 0,5 посади лікаря акушер гінеколога стаціонару переведено ОСОБА_6 на посаду ( а.с. 196 т. 1).

Разом з тим, ОСОБА_1 станом на 10.01.2022 запропоновано п`ять вакантних посад, серед яких дві тимчасові лікаря акушер-гінеколога ( а.с. 56, 169 т. 1).

Протоколом засідання комісії для визначення працівників, що мають переважне право або переваги залишення на роботі, щодо яких встановлено обмеження на звільнення при скороченні або таких, яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця 10.01.2022. Було визначено 10 лікарів акушер гінекологів ЖК №2, серед яких ОСОБА_1 має ІІ категорію, та працює з 01.09.2016, тобто пізніше в порівняні з іншими з переліку лікарями ( а.с. 57-59). Разом з тим, лікарі акушер -гінекологи ( ОСОБА_8 , яка працювала з 02.09.2015 та ОСОБА_9 , яка працювала з 01.08.2001) були звільненні в подальшому за наступними скороченнями ( а.с. 183, 184, 185 т. 1).

ОСОБА_1 , запропоновано 28 посад. Серед таких були ті, що не відповідали кваліфікації.

При цьому, ОСОБА_1 погодилась з посадами 0,5 ставки лікаря акушер гінеколога ЖК №3 тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника та 0,5 ставки лікаря акушер гінеколога ЖК №2 тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника (а.с. 59 т. 1).

03.02.2022 ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 03.02.2022 в КНП « Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» 12 вакантних посад, серед таких зазначені дві по 0,5 ставки лікаря - акушер гінеколога тимчасово на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника ( а.с. 61). При цьому, ОСОБА_1 зазначила, що такі посади є тимчасовими. На її переконання, вона має переважне право залишення на роботі, відповідно до ст. 42 КЗпП ( а.с. 60-61 т. 1).

Згідно з штатним розписом КНП « МКПЦ Івано-Франківської міської ради» станом на 01.01.2021 у жіночій консультації №2, передбачено лікаря акушер гінеколога ІІ категорії - 4 ставки, І категорії 3,50, без категорії 0,75, що в сукупності становить 8,25 ставки ( а.с. 96-99 т.1).

Відповідно до штатного розпису станом на 01.01.2022 у жіночій консультації №2 наявна посада лікар акушер гінеколог на 8 ставки ( а.с. 108, 110 т.1).

21.03.2022 внесено зміни до вказаного вище штатного розпису, де зокрема у жіночій консультації лікарів акушер гінекологів, передбачено -3,00 ставки та 1,00- завідувача жіночою консультацією лікар акушер - гінеколог ( а.с. 118, 119 т.1).

Свідок ОСОБА_5 , надала суду покази, займається кадровими питаннями що всі наявні вакантні посади позивачу були запропоновані. Скорочення чисельності та штату, переведення працівників є прерогативою роботодавця.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок урахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України.

Так, згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій ст. 42 КЗпП України.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Частиною першою ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-3048цс15.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною другою ст. 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Чисельність працівників це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 7 квітня 2011 року № 114/06/187-11, далі Лист № 114/06/187-11).

Штат працівників це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату має за собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами (Лист № 114/06/187-11).

Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства поняття не тотожні.

Таким чином, зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату, оскільки зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а подеколи навіть збільшитися (абзац шістнадцятий Роз`яснень), якщо, скажімо, одночасно із скороченням до штатного розпису вводять нові посади

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18».

Установивши, що в КНП "Міський клінічний перенатальний центр Івано-Франківської міської ради" дійсно відбулося скорочення штату та чисельності працівників, відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, при звільненні позивача відповідач урахував кваліфікацію та продуктивність її праці.

Щодо переведення позивача у новостворене відділення, то у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 310/9294/18 (провадження № 61-16809св20) зазначено, що «відповідач сам вправі визначати кваліфікаційні вимоги до своїх працівників відповідно до посадових обов`язків, які ставляться перед працівником. Колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо порушення його переважного права на залишення на роботі, так як право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки, переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах».

Поряд з цим, роботодавець не запропонував усіх вакантні посади, зокрема лікаря -акушер -гінеколога стаціонару, ту на яку був переведений завідувач ЖК №2 Лизан А.А. за наведених вище обставин, суду не надано заяву ОСОБА_10 на переведення, відомості, коли така посада з"явилась. При цьому суд не приймає заперечення, що це було інше відділення, а саме- стаціонарне. Даних про те, що дана посада не була вакантною суду не надано. Разом з тим, посилання сторони відповідача на те, що ОСОБА_6 працював на посаді завідувача ЖК №2, яка є вищою посадою, у даному випадку не має значення, оскільки не вирішувалось питання про переважне право залишення на роботі одночасно таких працівників.

Той факт, що із заявою про надання такої посади позивач не зверталась, не може братись до уваги, оскільки суду не надано також доказів, що позивачу було відомо про існування такої посади.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49 КЗпП України, про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

До схожого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2021 року справа № 127/27008/19.

Так, спершу, 11.11.2021 позивачу - лікарю акушер -гінекологу пропонувались посади, які не відповідали її кваліфікації, в той же час, 22.11.2022 відбувається переведення іншого лікаря на посаду лікаря акушер -гінеколога у стаціонар, а тому відповідачем було порушено порядок вивільнення працівника, передбачений статтею 49-2 КЗпП України.

Крім цього, роботодавець не врахував, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на звільнення позивача було обгрутованим.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Таким чином, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права, то суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, суд повинен його оцінити, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (статті 8 Конституції України, статті 3 ЦК України, статей 2, 263 ЦПК України) та лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактами».

Отже, рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути добре аргументованим та містити посилання на обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

При цьому висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-703цс15.

Згідно з протоколом ППО КНП "МКПЦІФМР" протоколу №3, засідання членів профкому для визначення працівників, що мають переважне право або переваги залишення на роботі щодо яких встановлено обмеження на звільнення при скорочені або таких яких заборонено звільняти з ініціативи роботодавця, від 31.01.2022, переважною більшістю голосів прийнято рішення не надавати дозвіл профспілки на скорочення лікаря акушер -гінеколога ОСОБА_1 . Рекомендувати працевлаштувати при відсутності посади в даному структурному підрозділі в інший структурний підрозділ установи на умовах рівних до попередніх. Такий висновок мотивований тим, що до подання не був доданий штатний розпис, який мав би бути у пакеті документів і міг дати більше інформації щодо процедури скорочення в установі. А також з огляду на високу якість виконання даним лікарем своїх трудових обов"язків.

Відтак, суд дійшов висновку, що незважаючи, що висновок профспілки не містить посилань на відповідні правові норми, такий висновок в цілому відповідає нормам трудового законодавства. Крім того, у такому є посилання на неврахування фактичних обставин справи, за яких розірвання трудового договору з позивачкою є порушенням її законних прав, що в свою чергу свідчить про його обґрунтованість.

Зважаючи на викладене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що звільнення позивачки відбулось з порушенням, відтак наказ про її звільнення слід скасувати, поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря акушер гінеколога Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» з 04 лютого 2022 року.

За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та довідки наданої відповідачем №11 від 22.02.2022, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів 4 581 грн. ( два останні місяці роботи листопад -грудень 2021 ( 5 153,10 грн. +4 008,75 грн./2 = 4 581 грн.)

Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 04 лютого 2022 року по день ухвалення судового рішення - 04 жовтня 2022 року, становить 166 робочі дні (4 581 грн. * 166 днів) 34 565,73грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів.

Пунктами 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ч. 5 ст. 235 КЗпП України передбачено, що суд допускає до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та виплати працівникові заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів), що становить 4 581 грн.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено повністю, позивачем не сплачувався судовий збір, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 1984 грн.,80 за вимогу майнового та немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ №10 від 03 лютого 2022 року, що виданий Комунальним некомерційний підприємством «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради», яким звільнено ОСОБА_1 з посади лікаря акушер гінеколога.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря акушер гінеколога Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» з 04 лютого 2022 року.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 04 лютого 2022 року по 04 жовтня 2022 року в розмірі 34 565 ( тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят п`ять ) гривень 73 копійки з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми платежу за один місяць в розмірі 4 581 ( чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одну ) гривню з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів звернути до негайного виконання.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради» в дохід держави судовий збір в сумі 1 984 ( однієї тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири ) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 ,

представник позивача : адвокат Бойчук Мирослав Йосипович, адреса : вул. Шевченка,1, с. Підпечери Тисменицького району Івано-Франківської області;

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Міський клінічний перинатальний центр Івано-Франківської міської ради», 5, адреса вул. Чорновола,49, м. Івано-Франківськ;

представник відповідача : адвокат Тинів Ігор Дмитрович, адреса : вул. Хоткевича, 18/1, м. Івано- Франківськ.

Повне рішення складено 07.10.2022.

Суддя Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області Леся КІНДРАТИШИН