Провадження № 22-ц/812/751/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2022 року м. Миколаїв

справа № 490/8742/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 31 січня 2022 року під головуванням судді Шолох Л.М., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 06 листопада 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 641633310. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі і на умовах, передбачених Договором. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 63 749 грн 26 коп, з яких: 20 663 грн 20 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4 грн 36 коп. заборгованість за процентами; 29198грн 80 коп. заборгованість за платою за управління кредитом; 13882грн90коп. -пеня.

В подальшому 14 липня 2017 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 20170714 від 06 листопада 2014 року. На виконання п.6.6 Договору про відступлення прав вимоги на адресу відповідача, зазначену в кредитному договору, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість за кредитним договором № 20170714 від 06 листопада 2014 року у розмірі 63 749 грн 26 коп та судові витрати.

Від відповідачки до суду першої інстанції надійшли пояснення на позов, у яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Відповідачка зазначила, що вона дійсно уклала кредитний договір з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у 2014 році. Однак, цей кредит нею погашено ще у кінці 2016 року. Доказів сплати коштів у неї не залишилося. Також відповідач вказує на те, що останній платіж нею здійснено у червні 2015 року, тобто більше ніж 3 роки та 4 місяці до звернення із цим позовом до суду. Тому відповідач просить застосувати у даному випадку наслідки пропуску строку позовної давності.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апелянт зазначав, що до суду першої інстанції було надано належним чином засвідчений витяг з електронного реєстру боржників Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги в якому відображені дані щодо заборгованості ОСОБА_1 , проте суд не в повній мірі дослідив та проаналізував Договір про відступлення права вимоги, в якому чітко зазначено що ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» володіє правом грошової вимоги по кредитним договорам відступленим в подальшому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того про фактичне переуступлення права вимоги свідчить наявність у позивача всіх документів кредитної справи ОСОБА_1 . Відтак вважають, що ними доведено право грошової вимоги за кредитним договором № 641633310 від 06 листопада 2014 року. Між тим, маючи сумніви щодо факту переходу права грошової вимоги від ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд міг залишити апеляційну скаргу без руху відповідно до ст. 175-177 ЦПК України або витребувати належним чином завірену копію витягу з реєстру боржників.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 06 листопада 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 641633310, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 27 265 грн 80 коп. на строк 24 місяці, з річною ставкою 0,01% річних. Відповідно до графіку платежів, що є додатком до кредитного договору, відповідачка зобов`язувалася сплачувати на користь позивача у період з 06 листопада 2014 року до 04 листопада 2016 року по 1 110 грн 64 коп. щомісяця. Також умовами договору передбачена сплата позичальником пені за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом несвоєчасне виконання грошових зобов`язань - 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. Договір та графік платежів підписані відповідачем, про що свідчить її особистий підпис.

Надалі між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20170714 від 14 липня 2017 року. Відповідно до пункту 1.1 цього договору Кредитор передає (відступає) Новому кредитору за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до Боржників за Кредитним Договором, вказаним у Реєстрі Боржників, укладеним між Кредитором і Боржником (портфель заборгованості).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір про відступлення права вимоги між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та позивачем укладено 14 липня 2017 року, то строк звернення до суду у даному випадку слід обраховувати починаючи саме із цієї дати, із цим позовом позивач звернувся до суду 17 жовтня 2018 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності. Проте оскільки наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог № 20170714 від 14 липня 2017 року не містить підпису уповноважених осіб ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та відбитків печаток цих юридичних осіб, то він не є належним доказом переходу до позивача права вимоги за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на нижчевикладене.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи умови укладеного 14 липня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договору про відступлення права вимоги, відповідно до ч. 2 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦПК України позивач має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором № 641633310 від 06 листопада 2014 року, укладеним між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

На підтвердження такого права вимоги позивачем було надано копії: Договору відступлення прав вимог № 20170714 від 14 липня 2017 року, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором до позивача та необхідність погашення заборгованості за новими банківськими реквізитами від 21 липня 2017 року, а також витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог № 20170714 від 14 липня 2017 року (а.с 13-18).

Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру боржників він був сформований 18 вересня 2018 року представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», цей витяг завірений підписом представника та печаткою даного Товариства.

Приписами статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема такими засобами як письмові докази.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною 6 статті 95 ЦПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Право суду на витребування доказів у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав, передбачено і частиною 7 статті 81 ЦПК України.

Відомостей щодо витребовування судом першої інстанції у позивача оригіналу письмового доказу матеріали справи не містять.

Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників узгоджується з іншими письмовими доказами у справі і його достовірність віповідачкою не спростована.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення її заборгованості за кредитним договором № 641633310 від 06 листопада 2014 року.

Також колегія суддів не може погодится з висновком суду про початок перебігу позовної давності з дати укладання позивачем із ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» договору про відступлення права вимоги.

Так, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

При цьому приписами ст. 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, після укладення 14 липня 2017 року первісним і новим кредиторами договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами для ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень».

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що на час передачі права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів»" встановлений кредитним договором № 641633310 від 06 листопада 2014 року строк кредитування - 24 місяці закінчився.

Враховуючи умови кредитного договору, у межах строку кредитування - до 06 листопада 2016 року ОСОБА_1 мала повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у передбаченому договором розмірі. Починаючи з 06 листопада 2016 року відповідачка мала обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами.

За такого, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів в розмірі за користування кредитними коштами, нарахованих позивачем за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними, а тому в задоволенні таких вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю.

Також є безпідставними вимоги позову про стягнення з відповідачки заборгованості за платою за управління кредитом, оскільки позивачем не обґрунтовано підстав для її стягнення, не зазначено про обов`язок сплати такого платежу і у кредитному договорі, а тому у задоволенні цих вимог слід також відмовити за необґрунтованістю.

З довідки про рух коштів за кредитом вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості був сплачений ОСОБА_1 06 травня 2015 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості саме з цього часу у відповідачки починається заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст. 257, 261 ЦК України право на позов про стягнення заборгованості виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, а щодо вимог про стягнення неустойки одним роком.

Таким чином, враховуючи дату звернення ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з даним позовом 17 жовтня 2018 року - позовні вимоги про стягнення щомісячних платежів за період до 17 жовтня 2015 року за тілом кредиту та за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України у їх задоволенні необхідно відмовивити.

З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за щомісячними платежами за тілом кредиту та процентами, нарахованими за період, починаючи з 17 жовтня 2015 року: за тілом кредиту - в розмірі 15 039 грн. 83 коп., за процентами в межах строку кредитування 2 грн. 05 коп..

Вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення пені на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України задоволенню не підлягають у повному обсязі, оскільки пеня нарахована позивачем за період до 05 жовтня 2016 року та на час звернення до суду з даним позовом позовна давність до цих вимог сплила.

Отже всього з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 15041грн88коп. (15 039 грн. 83 коп. +2 грн. 05 коп.).

Відповідачкою не було надано доказів на підтвердження доводів щодо погашення заборгованості.

За таких обставин, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню відшкодування судового збору в загальному розмірі 1 035 грн ((414 грн. за позовну заяву + 621грн. за апеляційну скаргу).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 641633310, укладеним 06 листопада 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 , в розмірі 15 041грн88коп. (п`ятнадцять тисяч сорок одна гривня вісімдесят вісім копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відшкодування судового збору в розмірі 1 035 грн (одна тисяча тридцять п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2022 року.