Справа № 946/8476/21
Провадження № 2/946/1693/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , діючою в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , діючої в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. З відповідачкою ОСОБА_2 позивач був одружений з 05.11.2016 року до 10.08.2019 року. З 27.04.2017 року відповідачка та її син від попереднього шлюбу зареєстровані в належному позивачу будинку. З травня 2019 року відповідачка разом із сином виселилися з будинку, шлюб між сторонами розірваний, місце проживання відповідачки та її сина на даний час позивачу не відоме. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із іншою жінкою, у нього інша сім`я. Особистих речей відповідачів у житловому будинку позивача немає, вони не оплачують комунальні платежі, в утриманні житла не приймають участі, житлом не цікавляться. Перешкод в користуванні житловим приміщенням позивач відповідачам не чинив. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Враховуючи, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 відсутні та не проживають за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , понад один рік без поважних причин, не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по його утриманню, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигуліна С.М. від 07.12.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.29).
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 17.05.2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче провадження у справі (а.с.39).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання сповіщений належним чином. Представник позивача адвокат Килимник Л.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.
У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями паспорту громадянина України (а.с.6 зворот).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05.11.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2016 року (а.с.7), який був розірваний 10.08.2019 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.08.2019 року (а.с.8).
Згідно відомостей будинкової книги (розділ ІІІ «Прописка») та довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 10.11.2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27, 28).
Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не проживають у будинку позивача з травня 2019 року, їх особистих речей у будинку немає, позивач з відповідачкою перебували у шлюбі, на даний час розлучені.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, оскільки відповідачі за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживають більше року, вони втратили право користування житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст.7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності його у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна у відповідачів відсутні.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу, відповідачі створюють перешкоди в реалізації ним в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушують ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позовні вимоги обґрунтовані.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.
Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням від 07.10.2021 (а.с.3).
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , діючою в своїх інтересах, та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним електронним носієм НОМЕР_3 , орган, що видав 5119, дата видачі 08 грудня 2016 року, судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) грн., в рівних частинах з кожного, а саме, по 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко