н/п 2/490/1315/2021 Справа №490/2186/20

Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «Приватбанк» 16 квітня 2020 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.10.2009 року в розмірі 8201,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що ОСОБА_4 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 01.10.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, позичальник не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у позичальника виникла заборгованість, яка станом на день смерті позичальника, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 8201,28 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, та яка підлягає стягненню з відповідачів, як спадкоємців.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2020 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року прийнято заяву до розгляду, ухвалено про розгляд справи в порядку загально позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 30.06.2020 року.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за останнім відомим місцем реєстрації.

В установлений судом строк відповідачі відзиву не подали.

В зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, 30.06.2020 року, судове засідання було перенесено на 05.10.2020 року.

В зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, 05.10.2020 року, судове засідання було перенесено на 04.11.2020 року.

Ухвалою від 04.11.2020 року витребувано від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.03.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. на виконання ухвали від 04.11.2020 року надіслано копію спадкової справи № 4/2014 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї матері на користь ОСОБА_3

ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на користь сина- ОСОБА_3

ОСОБА_3 подав 13.11.2018 року заяву про прийняття спадщини після смерті матері- ОСОБА_4

13.11.2018 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В., видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на ім`я ОСОБА_3 після смерті його матері- ОСОБА_4 на 3/10 часток спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.11.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 , підготовче судове засідання відкладено на 31.01.2022 року.

Сторони до підготовчого засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою від 31.01.2022 року було закрито підготовче провадження за цивільним позовом та призначено до судового розгляду по суті на 16.03.2022 року.

Від представника позивача, АТ КБ «Приватбанк», було надіслано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримає повністю.

В зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі, 17.08.2022 року, судове засідання було перенесено на 13.10.2022 року.

12 жовтня 2022 року від представника позивача, АТ КБ «Приватбанк», було надіслано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримає повністю.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_4 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 01.10.2009 року підписав Анкету - заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу в Приватбанку, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 12.05.2014 року серія НОМЕР_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 09.05.2014 року становить 8201,28 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

02.01.2019 року АТ КБ «Приват Банк» відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, надіслало претензію кредитора до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після померлої ОСОБА_4 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком на суму 8201,28 грн.

При цьому, у відповідь на претензію Банку листом П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори від 08.02.2019року, було повідомлено, що спадкова справа після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В., у зв`язку з тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена у приватного нотаріуса Нестеренко Н.В.

У відповідь на претензію Банку листом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. було повідомлено, що дану заяву (претензію) зареєстровано 26.10.2014 року в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №18 та приєднано до спадкової справи №4/2014.

З листом - претензією Банк звернувся до відповідачів як спадкоємців померлої позичальниці ІНФОРМАЦІЯ_2 , про сплату заборгованості позичальниці станом на дату його смерті у розмірі 8201,28 грн.

17.03.2021 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. на виконання ухвали від 04.11 2020 року надіслано копію спадкової справи № 4/2014 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, позивачем вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями померлого, як особи, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В даній спадковій справі містяться заява відповідача - ОСОБА_2 , в якій відповідач відмовляється від прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_4 на користь свого сина ОСОБА_3 .

Також, в спадковій справі міститься заява сина померлої ОСОБА_1 , в якій він відмовляється від спадщини своєї матері на користь свого брата ОСОБА_3 .

Відповідно до заяви в спадковій справі, 15.04.2014 року ОСОБА_3 прийняв спадщину після його матері ОСОБА_4 , та отримав 13.11.2018 року свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на 3/10 частин будинку АДРЕСА_1 ( реєстровий № 397).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною 1 та частиною 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України строк.

Так, статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).

У відповідності до ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

За приписами ч. ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

АТ КБ «ПриватБанк», який знав про відкриття спадщини, в установленому законом порядку не пред`явив вимоги до спадкоємця сина ОСОБА_3 , а звернувся до чоловіка померлої ОСОБА_2 та другого сина ОСОБА_1 , у межах строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України (шість місяців з дня настання строку вимоги - з 09.05.2014), а тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Вказана позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11 жовтня 2018 року (справа №136/1336/16-ц).

Крім того, в будь-якому разі вимоги, заявлені до відповідачів , не можуть бути задоволені, враховуючи вимоги ст.ст. 1258,1259,1261,1264,1265 ЦК України.

Окрім того, суд також враховує, що у відповідності до вимог ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник та кредитор.

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст.598 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Універсальне правонаступництво, здійснення якого забезпечується інститутом спадкування, передбачає перехід не лише прав від померлої фізичної особи до інших осіб, а і її обов`язків, які в один момент переходять до спадкоємців у незмінному вигляді. Основною метою при цьому є забезпечення стабільності цивільного обороту завдяки гарантованій законом заміні третіми особами особи, яка вибула з його складу учасників. Розвиток ринкових відносин та поширення кредитно-банківських механізмів на широкі сфери суспільного життя обумовлюють потребу в нормативно-правовому врегулюванні зобов`язальних правовідносин і забезпеченні гарантій задоволення вимог кредиторів у разі смерті боржника й переходу обов`язків боржника до його спадкоємців.

Тобто чинне законодавство не містить прямої норми, яка б визначала перелік обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не можуть із цієї причини входити до складу спадщини. А втім, їх невиключний перелік можна окреслити завдяки тлумаченню ч. 1 ст. 515 ЦК України, яка до таких зараховує, зокрема, зобов`язання про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Законодавець у ст. 1231 ЦК України встановив певні особливості спадкування обов`язків, що виникли з недоговірних зобов`язань, а також щодо сплати неустойки з договірних зобов`язань. Так, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Обов`язок із відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, а також обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню) переходять спадкоємцю лише у випадку і в межах присудження таких виплат судом зі спадкодавця за його життя. При цьому за позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) і моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержано ним у спадщину.

Отже, кредитори не мають права вимоги до спадкоємців за зобов`язаннями з відшкодування моральної шкоди та зі сплати неустойки (штрафу, пені), якщо це право не отримало судового захисту за життя боржника.

Порядок і строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника.

Вимоги можуть бути пред`явлені кредитором лише до спадкоємців, які прийняли спадщину. При цьому необхідно враховувати, що прийняття спадщини є вольовим актом, у якому спадкоємець утілює своє рішення прийняти спадщину чи свідомо не користується правом відмовитися від прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується (якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини й не відмовилася від її прийняття), або реалізується в конкретній заяві спадкоємця.

Зі змісту ст. 1281 ЦК України вбачається, що вимога має пред`являтися кредитором безпосередньо до кожного спадкоємця окремо. Однак, зважаючи на положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, претензії від кредиторів спадкодавця може приймати також і нотаріус. Претензії мають бути заявлені в письмовій формі й прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Тобто кредитор має право пред`явити вимоги як безпосередньо до спадкоємця, так і до нотаріуса, який відкрив спадкову справу. Також не виключена й можливість відкриття спадкової справи за ініціативою самого кредитора.

Строки пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця визначено ч. ч. 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, норми яких зобов`язують кредитора протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Співвідношення цих строків зі строками позовної давності, а також правові наслідки їх спливу є питанням, що визначає долю чималої кількості судових процесів у категорії спадкових спорів.

Так, 28 лютого 2018 р. Верховний Суд виніс постанову у справі № 280/185/16-ц, у якій сформульовано позицію про те, що сплив строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, що полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

У постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц, Верховний Суд роз`яснив, що визначені ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже й неможливість вимагати в суді захисту відповідного права. Натомість сплив позовної давності не виключає наявності в кредитора права вимоги та є підставою для відмови в позові за умови, якщо про застосування позовної давності в суді заявила одна зі сторін.

Окрім того у своїй постанові №587/381/15-ц від 04.02.2021, з урахуванням положень ст. 1281, 1282 ЦКУ, ВС зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Таким чином, сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці в спадщині.

Частиною 2 ст. 1282 ЦК України визначено способи задоволення вимог кредитора: спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями й кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Питання про те, чи може кредитор звертатися за захистом свого порушеного права в спосіб, відмінний від передбаченого ч. 2 ст. 1282 ЦК України, досліджував Верховний Суд під час розгляду справ № 645/3265/13-ц (постанова від 25.04.2018 р.) та № 192/2761/14 (постанова від 23.05.2018 р.). У наведеній нормі права передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою, спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимоги.

Отже, звертаючись до суду з позовом до спадкоємців боржника, кредитор має право обрати будь-який ефективний спосіб захисту свого порушеного права, не обмежуючись при цьому способами, передбаченими ч. 2 ст. 1282 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, як у задоволені позовних вимог відмовлено, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 79-81,141, 259-265,273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13 жовтня 2022 року.

Суддя Черенкова Н.П.