Справа № 753/6546/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року Кролевецький районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Придатка В.М., за участю секретаря судового засідання Рудь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 19.04.2017 р. по 01.11.2019 р. у розмірі 104317 (сто чотири тисячі триста сімнадцять) грн 50 коп., та неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01.11.2019 р. по 26.03.2021 р. у розмірі 61 997 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 11 коп.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу та має спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року по справі № 753/7218/17 ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_3 , та стягнено аліменти па утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.04.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості №57923718/6 від 15.02.2021 р., станом на 01.02.2021 р. заборгованість по аліментам становить 169750,00 грн, при цьому за період з 19.04.2017 по 01.11.2019 - 104317,50 грн. Посилаючись на абз.2 ч.1 ст.196 СК України просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час розгляду справи в суді. Від представника позивача та позивача надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.122,123).

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не прибули, про час розгляду справи в суді були повідомлені належним чином. Згідно наданого 09.08.2021 року відзиву на позовну заяву, відповідач частково визнає позов, однак просить зменшити розмір неустойки (пені)до 50000 грн, оскільки офіційно ніде не працевлаштований, має іншу родину, котру мусить утримувати, в тому числі і малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також надає допомогу хворій матері ОСОБА_5 (а.с.70-76). Від представника відповідача надійшла письмова заява про часткове визнання позову, яка містить альтернативний розрахунок неустойки (пені) за період з 01.11.2019 по 26.03.2021, несплату аліментів відповідачем пояснює тим, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату, не має рухомого чи нерухомого майна, має іншу сім`ю, яку повинен утримувати (а.с.126-131).

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 серпня 2021 року. Протокольно розгляд справи відкладено на 23.09.2021 року. Ухвалою суду від 18.08.2021 року призначено проведення судового засідання 23.09.2021 в режимі відеоконференції. Протокольно розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 20.10.2021 року. Ухвалою суду від 24.09.2021 року призначено проведення судового засідання 20.10.2021 в режимі відеоконференції. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному справу було знято з розгляду і відкладено на 18.11.2021 року, та на 21.01.2022 року. Ухвалою від 10.01.2022 року розгляд справи 21.01.2022 призначено у режимі відеоконференції. 21.01.2022 року у зв`язку з відсутністю секретаря судових засідань (вакантна посада) розгляд відкладено до 17.02.2022 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони проживали разом, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, і від спільного проживання мають дитину є батьками дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 27.08.2011 року (а.с.9).

З червня 2012 року сторони перестали проживати разом. 18 вересня 2015 року позивач одружилася з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.10).

З моменту припинення спільного проживання з батьком дитини відповідач жодним чином не брав участі у вихованні дитини, не цікавився її життям, не спілкувався, не надавав матеріальну допомогу на утримання. Дитина проживала і продовжує проживати разом з матір`ю, на утриманні якої перебуває.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 серпня 2017 року по справі №753/7218/17 ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_3 та стягнено аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-14).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості № 57923718/6 від 15.02.2021 р., виконаної Головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС Стеценко Н.В., станом на 01.02.2021 р. заборгованість по аліментам становить 169750,00 грн (а.с.16-17).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин, з яких не сплачував аліменти державному виконавцю надано не було, тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах.

Суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (далі - Постанова), згідно з якою, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

При цьому довідка-розрахунок заборгованості № 57923718/6 від 15.02.2021 р., надана позивачем, містить вказівку, що станом на 01.11.2019 року заборгованість по аліментам складає 104317,50 грн, без наведення відповідного розрахунку, внаслідок чого у матеріалах справи відсутні дані про розмір щомісячних аліментів за період з 19.04.2017 року по 01.11.2019 року, а також про кількість днів несплати аліментів у кожному місяці вказаного періоду, що позбавляє суд можливості виконати відповідну перевірку та дати оцінку розрахункам неустойки (пені) за цей період. Позов містить повідомлення про те, що представником позивача надіслано адвокатські запити до виконавчих служб, на виконанні у яких перебував виконавчий лист до 01.11.2019, та зобов`язання надати суду відповіді на вказані адвокатські запити, проте, незважаючи на тривалий час розгляду справи, належні та достатні докази, які б давали підстави стягнути неустойку (пеню) за період з 19.04.2017 по 01.11.2019, суду надані не були.

Що стосується розрахунку заборгованості і відповідно сум неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.11.2019 по 01.02.2021, то суд погоджується із розрахунком неустойки (пені), наданим представником позивача по справі, з таких міркувань.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn) де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується Позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

ВП дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Статтею 20 СК України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із частиною першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статей 78-80 ЦПК України, протилежне тим доводам та обставинам, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовано. У інших обставинах, зазначених представником позивача, суду доказів, які б спростували твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів протягом тривалого часу, відповідачем не надано. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дитини. Відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, згідно з поданими представником відповідача письмовими поясненнями, працює, має посадовий оклад 6500 грн. Посилання відповідача на те, що для обчислення розміру аліментів повинна була враховуватися середньомісячна заробітна плата по м. Кролевець, а не по м. Київ, суд оцінює критично, оскільки за змістом відзиву відповідач не оспорює, що періодично проживає як у м. Кролевець, так і у м. Київ, крім того, не надав доказів звернення до державного виконавця з метою проведення перерахунку розміру аліментів з цієї підстави, а так само, не надав доказів, що повідомив державну виконавчу службу про працевлаштування. Посилання відповідача на незначний рівень доходів, відсутність майна та офіційної роботи не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Тобто відповідач не надав належних та обгрунтованих заперечень проти позову та доказів, в тому числі і доказів відсутності його вини в утворенні заборгованості зі сплати аліментів.

За таких обставин судом виявлено порушене право позивача з отримання аліментів на утримання малолітніх дітей, яке підлягає захисту. Вказане є підставою для стягнення з відповідача (боржника) пені за прострочення сплати аліментів на дітей. Враховуючи положення згідно ст. 196 СК України, з урахуванням передбаченого законом обмеження розміру стягуваної пені ста відсотками розміру заборгованості та з урахуванням обмеження, визначеного абз.2 ч.1 ст.196 СК України, за період з 01 листопада 2019 року по 26 березня 2021 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за несплату аліментів у розмірі 61997 грн 11 копійок.

Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір за одну позовну вимогу, а саме, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2019 по 26.03.2021, в розмірі 908 грн 00 коп. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Конотоп Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.11.2019 по 26.03.2021 включно, в розмірі 61997 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) грн 11 копійок.

У решті позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 гривень судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Придатко