Справа № 308/4350/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

08 квітня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася суд із заявою, де заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини.

Вивчивши матеріали заяви, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно пункту 7 вищевказаної частини статті, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

В роз`ясненнях, викладених п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається зі змісту заяви, заявниця просить суд встановити факт народження дитини поза закладом охорони здоров`я, оскільки через епідемію COVID-19 та карантинні обмеження ОСОБА_1 до закладів охорони здоров`я не зверталася, медичний огляд не проходила. Внаслідок чого документи, які підтверджують факт народження дитини поза медичним закладом, відсутні.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення», заяви про встановлення факту належності особі паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом ІV ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Підпунктом а) пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження (додаток 1), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9 затверджено Порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я (далі - Порядок), який визначає процедуру підтвердження медичною консультаційною комісією (далі - комісія) факту народження жінкою дитини поза закладом охорони здоров`я (далі - факт народження дитини) у разі, коли таким закладом не проводився огляд жінки та дитини, у тому числі на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Порядок утворення комісії та положення про неї затверджуються МОЗ. Комісія розглядає питання щодо підтвердження факту народження дитини за письмовою заявою жінки, яка народила дитину, або її чоловіка, родичів, інших осіб, представника служби у справах дітей (далі - заявник) (п.2, 3 Порядку).

Рішення про підтвердження факту народження дитини приймається у разі, коли імовірна дата пологів жінки збігається з вірогідним віком дитини, або наявності довідки про генетичну спорідненість між жінкою, яка народила дитину поза закладом охорони здоров`я, та дитиною (абзац 2 п.6 Порядку).

За результатами аналізу документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, комісія не пізніше десяти календарних днів з моменту їх отримання приймає рішення про підтвердження або відмову у підтвердженні факту народження дитини та складає висновок за формою згідно з додатком 3 у двох примірниках (п. 7 Порядку).

Згідно п. 8 Порядку після підтвердження факту народження дитини заклад охорони здоров`я, під наглядом якого перебуває дитина, видає на підставі висновку комісії заявникові медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу за формою № 103-1/о, затвердженою МОЗ, яка є підставою для проведення державної реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже законодавчо визначений інший, ніж судовий, порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я.

Дане питання вже було предметом розгляду згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.04.2021 у справі №755/7018/21, згідно з якою суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви та повернув її суб`єкту звернення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вивчивши матеріали поданої заяви, беручи до уваги мету та підстави звернення заявників з даною заявою до суду, та враховуючи законодавчо визначений порядок підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, яким встановлення таких фактів віднесено до компетенції медичної консультативної комісії з підтвердження факту народження жінкою дитини поза закладом охорони здоров`я, яка утворюється Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, отже встановлено інший, ніж судовий порядок встановлення таких фактів, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини, оскільки встановлення такого факту в судовому порядку не передбачено, а отже дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 186, 261, 354, 355 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у місті Києві, Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда