Справа № 226/3939/21
Cправа № 226/3939/21
Провадження № 2/226/176/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Сіренка О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своїх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своєї дитини ОСОБА_12 , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської Ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своїх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своєї дитини ОСОБА_12 , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської Ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказав, що він на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого нотаріально 03.04.2012, є власником жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою в різні періоди часу були зареєстровані відповідачі, які фактично не проживали в його будинку з моменту реєстрації до теперішнього часу. Відповідач ОСОБА_3 є колишньою дружиною її сина, зараз для нього є чужою людиною. Інші відповідачі не мають з ним родинних відносин і членами його сім`ї ніколи не були. Де вони мешкають йому не відомо, їх особистих речей в будинку немає, зацікавленості в користуванні будинком вони не виказують. Оскільки реєстрація відповідачів в його будинку наразі перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися будинком, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позові, та пояснив, що його колишня невістка ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою розташування його будинку в якості члена його сім`ї, фактично вона прожила в його будинку щонайбільше один місяць, оскільки у подальшому вона припинила сумісне проживання з його сином і виїхала на непідконтрольну територію в м.Донецьк. Більше вона не поверталася. Він зі свого боку ніяким чином не чинив перепон у проживанні ОСОБА_3 в його будинку. Інші відповідачі та їх діти ніколи не були в його будинку, вони, навіть, не знають, де знаходиться АДРЕСА_1 . Їх реєстрація була обумовлена тим, що перебуваючи на території м.Мирнограда, як особи, які опинилися у тяжких життєвих обставинах, вони мали оформити різні види державної допомоги. Допомагаючи цим громадянам у вирішенні їхніх проблем, він, як власник будинку, надавав згоду на реєстрацію місяця проживання цих осіб за своєю адресою. Де вони перебувають, йому не відомо.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , будучи двічі сповіщеними про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явились без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Скрипник Г.С. до суду не з`явилась, будучи належним чином сповіщеною про час і місце розгляду справи, письмово повідомила суд про розгляд справи в її відсутність.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзивів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ухвалою судді від 30.12.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження.

05.01.2022 позивачем уточнено позовну заяву щодо суб`єктного складу відповідачів.

08.02.2022 від третьої особи отримано висновок органу опіки та піклування.

Згідно з ухвалою суду від 08.02.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським Є.І. 03.04.2012, реєстровий № 825. Право власності ОСОБА_1 на цей будинок зареєстровано 11.04.2012, про що свідчить витяг з Бюро технічної інвентаризації м.Димитрова про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7,8).

Згідно з довідкою Відділу ведення Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 16.12.2021 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: з 09.06.2012 в якості власника ОСОБА_1 , з 09.06.2012 в якості дружини власника ОСОБА_15 , з 09.06.2012 в якості сина власника ОСОБА_16 , з 23.10.2013 в якості дружини сина власника ОСОБА_3 .

Також без родинних зв`язків з власником у вказаному жилому приміщенні зареєстровані: з 09.06.2012 ОСОБА_6 ОСОБА_14 ; з 18.07.2019 ОСОБА_8 разом зі своїми двома дітьми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з 20.12.2019 ОСОБА_11 разом зі своєю донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з 17.02.2020 ОСОБА_2 ; з 27.08.2020 ОСОБА_4 , з 24.11.2020 ОСОБА_5 , з 15.09.2021 ОСОБА_7 (а.с.10, 13).

Рішенням Димитровського міського суду від 15.09.2020, яке набрало законної сили 16.10.2020, шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.11-12). З тексту цього рішення вбачається, що подружжя ОСОБА_16 та ОСОБА_3 припинили сумісне проживання з листопада 2013 року, ОСОБА_3 пішла від чоловіка.

Відповідно до актів Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 16.12.2021 №№ 210/4, 211/4, 212/4, 213/4, 214/4, 215/4, від 21.12.2021 №№ 219/4, 220/4, 221/4, 222/4, 223/4, виготовлених представником комітету за участю мешканців-сусідів ОСОБА_17 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_18 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі з часу їх реєстрації фактично не проживали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-24).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 07.02.2022 № 003 визнання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 , не є порушенням житлових прав дітей (а.с.51-52).

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона повністю підтримує відомості, які зафіксовані і засвідчені її підписом в актах Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград від 16.12.2021 та від 21.12.2022. Також вона додала, що по АДРЕСА_1 вона проживає з народження. ОСОБА_1 мешкає по цій вулиці з нею по сусідству останні десять років. Весь цей час він мешкав і мешкає зі своєю дружиною, інколи до них заходить їх син. Інших осіб, які б проживали з ними, вони ніколи не бачила, зокрема, тих, що зареєстровані за його адресою.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він є головою к4 Координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирноград та в його веденні, як квартального, перебуває серед АДРЕСА_2 . Оскільки він систематично видає довідки для отримання вугілля і складає акти фактичного проживання, йому достовірно відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає тільки подружжя ОСОБА_20 , інколи до них приходить син. Інші зареєстровані за цією адресою громадяни, а їх понад п`ятнадцяти осіб, ніколи не проживали в будинку позивача.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру (будинок), користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 23.10.2013 зареєстрована за адресою домоволодіння позивача, належного йому на праві приватної власності з квітня 2012 року, в якості повнолітнього члену його сім`ї - невістки. ОСОБА_3 не мешкає в цьому жилому приміщенні з 2013 року по теперішній час, також вона не є співвласником спірної житлової площі позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З`ясовуючи причини відсутності відповідача ОСОБА_3 понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Беручи до уваги те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача ОСОБА_3 інтересу до вказаного житла понад дев`ять років, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

Що стосується інших відповідачів, судом встановлено, що в розумінні чинного законодавства, вони не є членами родини позивача, оскільки згідно з нормами Житлового і Сімейного кодексів України до членів родини віднесені особи, що проживають разом, поєднанні спільним побутом, мають спільні права і обов`язки, а також які мають кровний зв`язок.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод нарівні зі ст.41 Конституції України також закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16, 386, 391 ЦК України, і в разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Щодо вимог про визнання втратившими право користування вищезазначеним житлом неповнолітніми, суд виходить також з такого.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків.

За умовами ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_11 разом зі своїми неповнолітніми дітьми не мають родинних зв`язків з позивачем і не є членами його сім`ї, у будинку позивача з моменту їх реєстрації в ньому не проживали і не проживають, будинком не користуються і ніколи ним не користувалися, дій щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку за адресою розташування належного позивачу жилого приміщення не вчиняють, суд погоджується з доводами позивача про те, що їх реєстрація в будинку створює йому перешкоди в реалізації права власності щодо свого майна, що є підставою для задоволення позову.

На підставі Конституції України, ст.ст.317, 319, 689, 391, 405 ЦК України, ст.ст.9, 64, 150, 156 ЖК Ураїни, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_8 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своїх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (надати РНОКПП не має можливості, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), яка діє від свого імені та від імені і в інтересах своєї дитини ОСОБА_12 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради (місцезнаходження: 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, б.9, ), про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.03.2022.

Суддя Ж.Є.Редько