Провадження №2-о/523/417/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Далеко К.О.,
за участі секретаря судового засідання Скороход К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу № 523/11429/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи, яка загинула в районі проведення воєнних дій на тимчасово окупованої території України,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті. Поданою заявою ОСОБА_1 просить встановити факт смерті його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполь Донецької області Україна, під-час оборони міста Маріуполь.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Маріуполь Донецької області, під-час оборони та проведення воєнних дій, загинув син заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майор - військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Обставини смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджуються документами, які заявник отримав від командування військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, а саме: - довідкою про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 30.05.2022 року № 40/57/9/2-283; - повідомленням про смерть майора ОСОБА_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09 червня 2022 р. № 2075; - Указом Президента України «Про відзначення державними нагородами України» від 28.07.2022 р. № 540/2022 щодо майора ОСОБА_2 посмертно. Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану цивільного стану у місті Одесі, з метою реєстрації смерті, однак йому було відмовлено в державній реєстрації, у зв`язку з тим що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документу встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, чи рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. За таких обставин, заявник не має можливості реалізувати свої права щодо оформлення спадкових прав.
Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку окремого провадження.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, його представник - адвокат Вєчєрова Є.М. надала заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності, зазначила що заяву підтримує, просить задовольнити.
Заінтересована особа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не забезпечила явку свого представника до судового засідання, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час слухання справи. Надала до суду відзив, відповідно до якого зазначила, з яких підстав можливо провести державну реєстрацію смерті, та просила розглянути справу у відсутність представника відділу.

Враховуючи невідкладний розгляд заяви, згідно ч.2 ст. 317 ЦПК України, суд вважає що неявка учасників справи не є перешкодою для її розгляду.

Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється сином заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 1348.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час ведення оборони міста Маріуполь, що підтверджується:

-довідкою про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майора ОСОБА_2 від 30.05.2022 року № 40/57/9/2-283 складеною на підставі донесення командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та засвідченою т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_3 ;

-повідомленням про смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України майора ОСОБА_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09 червня 2022 р. № 2075.

Указом Президента України «Про відзначення державними нагородами України» від 28.07.2022 р. № 540/2022 - майора ОСОБА_2 нагороджено орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеню посмертно.

За наслідками звернення ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у проведенні державної реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було відмовлено, у зв`язку із невідповідністю пред`явленого документа формі, визначеній ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно із ч. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Матеріалами справи підтверджується, що заявник є рідним батьком загиблого ОСОБА_2 , та має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту його смерті на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року № 545 затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення та видач, а саме лікарського свідоцтво про смерть (форма N 106/о ( z1152-06 ); фельдшерської довідки про смерть (форма N 106-1/о ( z1153-06 ); лікарського свідоцтва про перинатальну смерть (форма N 106-2/о ( z1154-06 ).
Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 вересня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року №75, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.04.2022 року за №453/37789 (у редакції Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 року №206), до нього входить за п. 7 Маріупольський район: 1) Кальчицька сільська територіальна громада; 2) Мангушська селищна територіальна громада; 3) Маріупольська міська територіальна громада; 4) Нікольська селищна територіальна громада; 5) Сартанська селищна територіальна громада.
Суд враховує, що ч.2 ст. 317 ЦПК України передбачає можливість розгляду справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, визначеній саме Верховною радою України.
Перебування Маріупольського району в тимчасовій окупації визначено, у даному випадку, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцієюта законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 №2-591/11 (14-31цс21) саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
Враховуючи введення в країні військового стану, загальновідомий факт ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті сина заявника, який згідно ч.3 ст.82 ЦПК України не потребує доказування, віднесення Маріупольського району до складу тимчасово окупованої території не Верховною радою, а Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, за обставин достатності доказів для висновку про настання смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на думку суду не може бути перешкодою для розгляду заяви та ухвалення справедливого рішення про задоволення заяви.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги надані заявником документи, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи під час бойових дій на окупованій території та території, яка знаходиться в безпосередній близькості до зони бойових дій, може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного і сімейного життя тощо.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заявник є рідним батьком ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув під час ведення оборони міста Маріуполь, Донецької області, Україна, яке наразі є тимчасово окупованою територією України, що робить неможливим проведення реєстрації факту смерті в органах реєстрації актів цивільного стану.
За викладених обставин, суд вбачає правові підстави та вважає за необхідне встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому порядку.
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Згідно змісту ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті особи, яка загинула в районі проведення воєнних дій на тимчасово окупованої території України - задовольнити.
Встановити факт смертігромадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Одеси, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті:м.Маріуполь, Донецька область.
Допустити негайне виконання рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 27 вересня 2022 року.

Суддя: К.О. Далеко