Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2022 Справа №607/18641/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача адвоката Трачук З. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 12 020 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2014 у справі №607/17959/13-ц змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина на тверду грошову суму у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2018 у справі №607/91/17 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що у сина раптово погіршилося здоров`я , зокрема 16.03.2021 р. йому було проведено оперативне втручання, а саме зроблено пластику повіки, вартість якої складає 12 500 грн. Після чого дитина потребувала носіння окулярів, які було придбано 15.07.2021 року за 1290 грн. Також з метою розвитку спільний син сторін навчається в автошколі, вартість навчання складає 6 500 грн. Окрім цього, син навчається на 1 курсі «Університету Україна», спеціалізація «Готельно-ресторанна справа» на платній формі навчання, яка становить 1250 грн. у місяць, тому позивачка просить стягнути суму за три місяці навчання, яка становить 3750 грн.. Таким чином, загальна сума витрачених позивачем додаткових коштів на лікування та розвиток здібностей сина складає 24 040 грн. (12500+1290+6500+3750). Тому позивачка вважає, що розмір участі батька у додаткових витратах від загальної суми повинен складати 12 020 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на наступне. Щодо навчання в автошколі вказує, що навчання водінню автомобіля не є розвитком індивідуальних здібностей, адже керування транспортним засобом це дія визначена швидше родовими ознаками, аніж індивідуальними, можливість керувати транспортними засобами притаманна всім. Зазначає, що з ним як батьком не погоджувалося питання навчання в автошколі та його допустима вартість, а тому таке навчання відбувається за бажанням одного з батьків, а саме матері, разом з тим позивачкою не додано до позовної заяви копії договору (контракту) з автошколою, а від так не можливо встановити дійсної суми оплати. Щодо навчання в Університеті «Україна» зазначає, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто у жовтні 2021 року йому виповнилося 18 років, а відтак ОСОБА_3 є повнолітнім. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина в платному закладі. Відповідач вважає, що вік ОСОБА_3 дозволяє працевлаштування, а щодо проходження останнім навчання чинним законодавством, що регулює суспільні відносини у сферу праці та працевлаштування надано цілий ряд пільг щодо осіб, які поєднують роботу з навчанням. Щодо пластики повіки вказує, що в позовній заяві не обґрунтовано чому ОСОБА_1 не здійснювала лікування та оперування сина в медичному закладі державної або комунальної форми власності, послуги яких є безоплатними, а у приватному медичному закладі ПП «Клініка мікрохірургії ока Медікус». А також даний приватний медичний заклад обирався одноособову позивачем у справі без погодження з відповідачем. Зазначає, що ОСОБА_1 не здійснювався пошук альтернативних медичних закладів у яких надання безоплатної медичної допомоги гарантується державою. Відповідач вважає, що у позивачки відсутні правові підстави звернення з даним позовом, оскільки ОСОБА_3 досяг 18-річного віку, а від так не є дитиною, а тому додаткові витрати на його утримання не підлягають стягненню.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказала, що навчання в автошколі сина перед настанням повноліття є розвитком здібностей, які є необхідними в майбутньому для чоловіка. Син давно мріяв про навчання водінню, однак батько не цікавиться здібностями та бажаннями свого сина. Суми навчання в автошколах м. Тернополя здебільшого не відрізняються, а тому посилання відповідача на те, що ним не узгоджувалася допустима сума є абсурдними. Щодо того, що ОСОБА_3 є повнолітнім і оплата за навчання не є додатковими витратами, позивач вважає, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки позовну заяву подано до настання повноліття сина. Щодо лікування повіки сина позивач зазначила, що всі вчинені нею дії направлені на укріплення та зміцнення здоров`я сина. Зазначені додаткові витрати є негативними особливими обставинами, а саме хвороба сина.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Трачук З. І. позовні вимоги підтримала з підстав викладених у поданих заявах по суті справи, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, у попередніх судових засіданнях його представник адвокат Сампара Н. М. заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батьками якого записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що зроблено запис № 166 від 07 березня 2007 року, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».

19.02.2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/91/17 позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно витягу з медичної карти № 5657 стаціонарного хворого - ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні в онокгематологічному відділенні КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР з 19.07.2021 по 20.07.2021.

Відповідно до направлення на патологічне дослідження ПП «Клініка мікрохірургії ока Медікус», ОСОБА_3 , 2003 р. н., встановлено клінічний діагноз новоутворення верхньої повіки лівого ока, дата і вид операції 16.03.2021 видалення новоутворення повіки лівого ока.

16.03.2021 року відповідно до фіскального чеку фн 4983052/ВН 89 ПП «Клініка мікрохірургії ока Медікус» медичному центру здійснено оплату за пластику повіки 12 500 грн.

Як вбачається з квитанції Комфорт оптики від 15.07.2021 ОСОБА_3 придбано окуляри загальною вартістю 1290 грн.

Згідно довідки Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна», ОСОБА_3 є студентом І курсу заочної форми навчання, спеціальності 241 «Готельно-ресторанної справи», строк навчання з 01.10.2021 до 30.07.2023 р.

Відповідно до договору №242-к/21 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 14.09.2021, укладеного між Відкритим міжнародним університетом розвитку людини «Україна» та ОСОБА_1 для здобувача вищої освіти ОСОБА_3 , термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 23 000 грн.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ч. 1 статті ст.185 СК України, у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв`язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини.

Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Дослідивши надані докази, суд не може погодитись з твердженнями позивача щодо необхідності стягнення з відповідача вартості навчання в Університеті «Україна» та витрат пов`язаних для отримання навиків водіння в автошколі, оскільки суд зауважує, що навчання сина ОСОБА_3 , з метою здобуття освіти та отримання навиків водіння не є тими особливими обставинами із якими законодавець у ст. 185 СК України пов`язує необхідність участі іншого з батьків у витратах з цим пов`язаних. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини в університеті, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дитина вже навчається у вищому навчальному закладі та здобуває освіту, а також позивачка не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема залежить від матеріальних можливостей батька, а також погодженого такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів та підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгодженні питання щодо навчання сина у навчальному закладі та автошколі.

Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицію, яка викладена в постанові Верховного суду від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19.

Суд не бере до уваги, твердження відповідача про те, що спільний син сторін досяг повноліття та не є дитиною і тому не потребує стягнення додаткових витрат на утримання, тому що витрати на лікування сина були понесені позивачем до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Тому у зв`язку із погіршенням здоров`я сина, що вимагало проведення пластики повіки та придбання окулярів, додаткові витрати, що понесені позивачем за сплату оперативного втручання в сумі 12 500 грн. та 1 290 грн. на виготовлення та придбання окулярів, мають істотне значення для оздоровлення дитини і дійсно викликані особливими обставинами.

Таким чином, оскільки обов`язок по утриманню дитини у батьків є рівним, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково, в частині, що були витрачені на лікування сина ОСОБА_3 , у розмірі 6 895 грн. ((12 500 + 1290)/2).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.180,185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4,5,12,13,76 - 82,141,259,263-265,268,273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 6 895 (шість тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич