Справа № 487/4650/21
Провадження № 2/487/470/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С.,Горта О.М., за участю представників позивача - Шевченко І.В., ОСОБА_1 , представників відповідача - Гурової К.Т., ОСОБА_2 розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав, відповідно до якої позивач просив суд:

- визнати авторські права ОСОБА_3 на фотографії створені її творчою працею в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій.

- заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в будь-якій формі використовувати та розпоряджатись фотографіям, створені творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій.

- заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 оприлюднюватии фотографії, створені творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій, продавати ліцензії щодо цих фотографій, тощо без дозволу ОСОБА_3 .

- зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 видалити всі наявні у ньоо примірники та копії фотографій створених творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій, з усіх джерел в мережі Інтернет, на яких ці фотографії були оприлюднені, в тому числі з потрфоліо, що розміщене у фотобанкуAdobe Stock за посиланнямhttp: ІНФОРМАЦІЯ_1

- стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2724,00 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 2006 року ОСОБА_3 (прізвище до одруження ОСОБА_5 , далі Позивач) займається діяльністю зі створення оригінальних фотографічних творів. В подальшому Позивач почала отримувати прибуток від продажу ліцензій на використання фотографій. Так, зокрема, вже з 2008 року Позивач отримувала певні кошти за продаж власних фотографій через портфоліо, завантажене на веб-сайт фотобанку shutterstock.com Зазначені обставини і є, на думку позивача, свідченням того, що його авторське право було порушене, у зв`язку з чим він і вимушений був звернутися до суду з зазначених позовом.

28 серпня 2010 року Позивач одружилась із ОСОБА_4 (далі Відповідач). Позивач займалась творчою працею зі створення фотографій, організації та проведення фотосесій, створення нових художніх творів. Відповідач займався адміністративною та організаційною роботою. Окрім цього, маючи знання в сфері програмування, він створив та адміністрував програмне забезпечення для упорядкування бази фотографій Позивача програму Equator. Фотографії, створені Позивачем одноосібно або за участю інших осіб (але в будь-якому разі за участі Позивача, із внесенням її творчого вкладу у втілення концепції творів) завантажувались на сервер, який адміністрував Відповідач. На цей же сервер завантажувалась база документів, що супроводжували діяльність Позивача (копії договорів, релізів з моделями тощо). Оригінали більшості документів також зберігались у Відповідача.

В 2018 році Позивач та Відповідач припинили шлюбні стосунки. Шлюб між Відповідачем та Позивачем було розірвано 13.05.2019 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва.

Після розлучення сторони зберегли дружні стосунки, тому Позивач продовжувала користуватись сервером та програмним забезпеченням Equator для зберігання бази належних їй фотографій. Фотографії, створені Позивачем після розлучення, також завантажувались на сервер Відповідача.

Наприкінці 2019 року Відповідач закрив Позивачу доступ до серверу та до програми Equator, безпідставно привласнивши результати її багаторічної творчої праці.

Окрім цього, Відповідачем було оприлюднено фотографії, права на які належать Позивачу, без її дозволу на таке оприлюднення. Таке оприлюднення булоздійснено Відповідачем, зокрема, у фотобанку AdobeStock (режим доступу) - https://stock.adobe.com/ru/contributor/293313/africa-studio .

Зазначені обставини і є, на думку позивача, свідченням того, що його авторське право було порушене, у зв`язку з чим він і вимушений був звернутися до суду з зазначених позовом.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав. Призначено підготовче судове засідання.

05 серпня 2021 року від представника відповідача по справі Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору посилаючись на наступне.

По-перше, позивач не надав доказів, що саме вона з 2006 року займається діяльністю зі створення фотографічних творів.

По-друге, твердження позивача про факт так званого володіння нею акаунтами на веб-сайтах фотобанків, не є доказом авторства позивача на фотографії .

По-третє, позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту створення позивачем об`єктів інтелектуальної власності.

Крім того відповідач вважає, що вимоги позивача про визнання її автором 1332814 фотографій, не підлягають задоволенню, тому що наявні підстави стверджувати про відсутність у тексті позовної заяви будь-яких фактичних даних та доказів, що свідчили б про факт створення позивачем хоча б однієї фотографії. Вважає, що позовна заява є необґрунтованою та містить цілком оціночні судження.

10 серпня 2021 року до суду від позивача надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого, позивач вважає, що всі «докази» Відповідача є неналежними, не відносяться до предмету позову та ніяк не спростовують авторське право Позивача на спірні фотографії.

31.08.2021 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

29.10.2021 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва без виходу до нарадчої кімнати від 23 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 487/4650/21 за позовною заявою ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав. Призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача - адвокат Шевченко І.В. в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Гурова К.Т. та Ашурова А.Р., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, що з 2006 року ОСОБА_3 (прізвище до одруження ОСОБА_5 , далі Позивач) займається діяльністю зі створення оригінальних фотографічних творів. В подальшому Позивач почала отримувати прибуток від продажу ліцензій на використання фотографій. Так, зокрема, вже з 2008 року Позивач отримувала певні кошти за продаж власних фотографій через портфоліо, завантажене на веб-сайт фотобанку shutterstock.com Зазначені обставини і є, на думку позивача, свідченням того, що його авторське право було порушене, у зв`язку з чим він і вимушений був звернутися до суду з зазначених позовом.

28 серпня 2010 року Позивач одружилась із ОСОБА_4 (далі Відповідач). Позивач займалась творчою працею зі створення фотографій, організації та проведення фотосесій, створення нових художніх творів. Відповідач займався адміністративною та організаційною роботою. Окрім цього, маючи знання в сфері програмування, він створив та адміністрував програмне забезпечення для упорядкування бази фотографій Позивача програму Equator. Фотографії, створені Позивачем одноосібно або за участю інших осіб (але в будь-якому разі за участі Позивача, із внесенням її творчого вкладу у втілення концепції творів) завантажувались на сервер, який адміністрував Відповідач. На цей же сервер завантажувалась база документів, що супроводжували діяльність Позивача (копії договорів, релізів з моделями тощо). Оригінали більшості документів також зберігались у Відповідача.

1 332 814 фотографій, захист прав на які є предметом цього спору, були створені творчою працею Позивача в період з 2008 по 2017 рік включно. Позивач здійснила перше оприлюднення цих фотографій в мережі Інтернет, в належному їй портфоліо на веб-сайті Shutterstock. Власником цього та інших портфоліо, в яких оприлюднено фотографії, є Позивач. Отже, Позивач більш ніж 12 років відкрито володіє, користується та розпоряджається фотографіями та отримує з них прибуток.

Позивачем було укладено більше тисячі угод на фотозйомку з моделями (модельних релізів). У зв`язку з подружнім життям Позивача з Відповідачем, ці релізи дублювались також на ім`я Відповідача. Копії релізів додаються до позовної заяви.

Авторські права Позивача на фотографії зареєстровані у встановленому законом порядку (копії свідоцтв та рішень Мінекономіки про реєстрацію додаються). Це права на наступні збірники фотографічних творів:

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2011-2013 рр. (389 023 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2011-2013 рр.»);

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2014-2015 рр. (478 237 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2014-2015 рр.»);

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2016-2017 рр. (450 124 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2016-2017 рр.»).

Позивач додає до позовної заяви висновки експертного дослідження, виконаного експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України, та матеріали, що були надані на дослідження експерту.

Відповідач у приватному листуванні визнавав надзвичайний творчий внесок Позивача у розвиток фотоіндустрії та свою допоміжну роль, вказуючи наступне (мовою оригіналу, переклад додається): «У тебя огромное творческое видение, которое серьезно изменило всю индустрию фотография, а я старался создать все инструменты для того, чтобы ты могла его полноценно реализовать не отвлекаясь на то как все должно быть устроено. … У тебя правда совершенно особенный вкус, успех, которого мы добились вместе, создав самое большое портфолио в мире, говорит сам за себя. А у меня правда патологическое желание улучшать все что я вижу. Я улучшал твой сайт (ну пытался)), улучшал нашу работу купив первые вспышки или арендовав 32-ой офіс на чкалова…».Оригінал цього електронного листа додається до позовної заяви разом з іншими, в яких Відповідач підтверджує факти, викладені в позовній заяві.

В 2018 році Позивач та Відповідач припинили шлюбні стосунки. Шлюб між Відповідачем та Позивачем було розірвано 13.05.2019 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва.

Після розлучення сторони зберегли дружні стосунки, тому Позивач продовжувала користуватись сервером та програмним забезпеченням Equator для зберігання бази належних їй фотографій. Фотографії, створені Позивачем після розлучення, також завантажувались на сервер Відповідача.

Наприкінці 2019 року Відповідач закрив Позивачу доступ до серверу та до програми Equator, безпідставно привласнивши результати її багаторічної творчої праці.

Окрім цього, Відповідачем було оприлюднено фотографії, права на які належать Позивачу, без її дозволу на таке оприлюднення. Таке оприлюднення було здійснено Відповідачем, зокрема, у фотобанку AdobeStock (режим доступу) - https://stock.adobe.com/ru/contributor/293313/africa-studio .

Зазначені обставини і є, на думку позивача, свідченням того, що його авторське право було порушене, у зв`язку з чим він і вимушений був звернутися до суду з зазначених позовом.

Дані докази та висновок експерта були дослідженні судом у судовому засіданні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 також підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 працювали разом, ОСОБА_3 вона займалась дизайном, відпрацьовувала інтер`єр, організовувала зйомки, самостійно робила фото, показувала працівникам, як потрібно фотографувати. Дуже багато фото було привезені ОСОБА_3 з відпусток, де вона сама їх робила. В портфоліо дуже багато фото, які вона робила сама, і це є більшою частиною. ОСОБА_4 займався адмініструванням програми Екватор, якою користувались працівники, крім того він займався закупками товару, орендою приміщень.

Крім того до суду надійшли письмові заяви свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 з показами.

Такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.

Зокрема, у ст.ст. 90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи.

Відповідно до чч.2, 3 ст.67 ЦПК свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показань свідків шляхом подачі до суду заяви не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 54 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, основною метою статті 1 Першого протоколу є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном. Слід зауважити, що в основу ст. 1 Першого протоколу покладено два рішення - "Маркс проти Німеччини" та "Спорронг і Лоннрот проти Швеції", якими визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Першого протоколу щодо захисту права власності.

Відповідно ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 420 ЦК України передбачено, що до об`єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать:

літературні та художні твори;

комп`ютерні програми;

компіляції даних (бази даних);

виконання;

фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення;

наукові відкриття;

винаходи, корисні моделі, промислові зразки;

компонування напівпровідникових виробів;

раціоналізаторські пропозиції;

сорти рослин, породи тварин;

комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення;

комерційні таємниці.

Згідно зі ст. 423 ЦК України особистими немайновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об`єкта права інтелектуальної власності; 2) право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об`єкта права інтелектуальної власності; 3) інші особисті немайнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Особисті немайнові права інтелектуальної власності належать творцеві об`єкта права інтелектуальної власності. У випадках, передбачених законом, особисті немайнові права інтелектуальної власності можуть належати іншим особам. Особисті немайнові права інтелектуальної власності не залежать від майнових прав інтелектуальної власності. Особисті немайнові права інтелектуальної власності не можуть відчужуватися (передаватися), за винятками, встановленими законом.

Особисті немайнові права інтелектуальної власності є чинними безстроково, якщо інше не встановлено законом. Майнові права інтелектуальної власності є чинними протягом строків, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором. Майнові права інтелектуальної власності можуть бути припинені достроково у випадках, встановлених цим Кодексом, іншим законом чи договором. (ст. 425 ЦК України)

Статтею 426 ЦК України визначено порядок використання об`єкта права інтелектуальної власності.

Способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються цим Кодексом та іншим законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб.

Використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Статтею 433 ЦК України визначено, що об`єктами авторського права є твори, а саме:

1) літературні та художні твори, зокрема:

романи, поеми, статті та інші письмові твори;

лекції, промови, проповіді та інші усні твори;

драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні, інші сценічні твори;

музичні твори (з текстом або без тексту);

аудіовізуальні твори;

твори живопису, архітектури, скульптури та графіки;

фотографічні твори;

твори ужиткового мистецтва;

ілюстрації, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії, топографії, архітектури або науки;

переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів;

збірники творів, якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності;

2) комп`ютерні програми;

3) компіляції даних (бази даних), якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності;

4) інші твори.

Згідно частини 1 статті 435 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена звичайним способом на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

За змістом ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 441 ЦК України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Статтею 443 ЦК України визначено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Окрім того, статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» надано визначення таких термінів, зокрема: автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; твір образотворчого мистецтва - скульптура, картина, малюнок, гравюра, літографія, твір художнього (у тому числі сценічного) дизайну тощо.

Згідно частини 1 статті 8 цього Закону об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме:

1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо);

2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори;

3) комп`ютерні програми;

4) бази даних;

5) музичні твори з текстом і без тексту;

6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки;

7) аудіовізуальні твори;

8) твори образотворчого мистецтва;

9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва;

10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії;

11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо;

12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності;

13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу;

14) похідні твори;

15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини;

16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів;

17) інші твори.

Згідно частин 1 та 2 статті 11 цього Закону суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера «с», обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору.

Отже, Законом України «Про авторське право та суміжні права» передбачено право, а не обов`язок реєстрації авторського права.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», зазначено, що при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»). Відповідач, який заперечує проти позову, зобов`язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використані ним об`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК) (пункт 12). Суд повинен установити, чи перебуває вебсайт та розміщена на ньому інформація в розпорядженні особи, якій пред`явлено позовні вимоги, а також чим підтверджується факт порушення нею авторського права (пункт 31). Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об`єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об`єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об`єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти порушення авторських прав, та зазначив, що з 2007 року ОСОБА_4 почав діяльність зі створення оригінальних фотографічних творів та здійснював публікування цих фотографічних творів. 01.03.2010 року здійснено запис про проведення державної реєстрації ОСОБА_4 як фізичної особи-підприємця.

Із загальної кількості створених у період з 01.01.2007 року до 31.12.2018 року фотографій було оприлюднено, зокрема, 1406641 фотографічний твір.

Фотографії створювались серіями, що об`єднані спільною тематикою. Тільки у ОСОБА_4 наявні файли всієї серії фотографій.

Після знайомства відповідача з позивачем, у зв`язку з тим, що такі стосунки отримали свій розвиток як відносин чоловіка та жінки, ОСОБА_3 час від часу допомагала ОСОБА_4 у деяких супутних-технічних та реєстраційних - питаннях, пов`язаних із творчою та господарською діяльністю, зокрема, щодо розміщення належних йому творів у мережі Інтернет.

З матеріалів справи вбачається, що обліковий запис на веб-сайті shutterstock.com було зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 .

Фотографії опубліковувались за допомогою веб- ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , акаунти на яких були зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 .

Вказані факти підтверджує і відповідач в своєму відзиві на позовну заяву від 05.08.2021 року.

Крім того судом встановлено, що Модельні релізи були зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 .

Позивачем було укладено більше тисячі угод на фотозйомку з моделями (модельних релізів). У зв`язку з подружнім життям Позивача з Відповідачем, ці релізи дублювались також на ім`я Відповідача. Копії релізів додаються до позовної заяви.

Авторські права Позивача на фотографії зареєстровані у встановленому законом порядку (копії свідоцтв та рішень Мінекономіки про реєстрацію додаються). Це права на наступні збірники фотографічних творів:

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2011-2013 рр. (389 023 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2011-2013 рр.»);

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2014-2015 рр. (478 237 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2014-2015 рр.»);

збірник фотографічних творів « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 ) на shutterstock.com 2016-2017 рр. (450 124 фото)» («Портфоліо Africa Studio 2016-2017 рр.»).

Судом встановлено, що наприкінці 2019 року Відповідач закрив Позивачу доступ до серверу та до програми Equator, безпідставно привласнивши результати її багаторічної творчої праці.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач підтвержує вказаний факт, та пояснює, що 06.11.2019 року між позивачем тавідповідачем відбувся конфлікт, внаслідок чого відповідач звернувся до власників веб-сайтів, для блокування сайтів у зв`язку з наявністю відповідних порушень.

Окрім цього, Відповідачем було оприлюднено фотографії, права на які належать Позивачу, без її дозволу на таке оприлюднення. Таке оприлюднення булоздійснено Відповідачем, зокрема, у фотобанку AdobeStock (режим доступу) - https://stock.adobe.com/ru/contributor/293313/africa-studio .

Так, відповідно до положень Цивільного кодексу, порушенням майнових прав інтелектуальної власності є використання твору, яке здійснюється, зокрема, шляхом його опублікування (випуску у світ)

Так, положеннями ст. 1 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що оприлюднення (розкриття публіці) твору - здійснена за згодою автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав дія, що вперше робить твір доступним для публіки шляхом опублікування, публічного виконання, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення тощо;

опублікування твору, фонограми, відеограми - випуск в обіг за згодою автора чи іншого суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав виготовлених поліграфічними, електронними чи іншими способами примірників твору, фонограми, відеограми у кількості, здатній задовольнити, з урахуванням характеру твору, фонограми чи відеограми, розумні потреби публіки, шляхом їх продажу, здавання в майновий найм, побутового чи комерційного прокату, надання доступу до них через електронні системи інформації таким чином, що будь-яка особа може його отримати з будь-якого місця і у будь-який час за власним вибором або передачі права власності на них чи володіння ними іншими способами. Опублікуванням твору, фонограми, відеограми вважається також депонування рукопису твору, фонограми, відеограми у сховищі (депозитарії) з відкритим доступом та можливістю одержання в ньому примірника (копії) твору, фонограми, відеограми.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме на особу, яка вперше робить твір доступним для публіки шляхом опублікування або випускає твір в обіг і покладається відповідальність за порушення авторського права.

Таким чином, саме Відповідач здійснив публікацію творів - фотографій, автором яких є Позивач, без її згоди, чим порушило його авторські права.

Так, судом було достовірно встановлено, факт порушення авторських прав Позивача ОСОБА_3 , з боку Відповідача ОСОБА_4 , а саме оприлюднення її фотографічних творів, без його згоди.

Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їхні майнові права, визначені статтями 15, 17, 27, 39-41 цього Закону, з урахуванням умов використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону, а також зловживання посадовими особами організації колективного управління службовим становищем, що призвело до невиплати або неналежних розподілу і виплати винагороди правовласникам.

Відповідно до ст. 52 Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Авторські права ОСОБА_3 на фотографії зареєстровані в установленому законом порядку. Факт наявності у Позивача авторських прав та їх реєстрації Відповідачем не спростовано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 442 ЦК України твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації.

Ніхто не має права опублікувати твір без згоди автора, крім випадків, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право:

а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

в) подавати позови до суду про відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

г) подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій;

д) вимагати припинення підготовчих дій до порушення авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі призупинення митних процедур, якщо є підозра, що можуть бути пропущені на митну територію України чи з її митної території контрафактні примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технічних засобів захисту, в порядку, передбаченому Митним кодексом України;

е) брати участь в інспектуванні виробничих приміщень, складів, технологічних процесів і господарських операцій, пов`язаних з виготовленням примірників творів, фонограм і відеограм, щодо яких є підстави для підозри про порушення чи загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

є) вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень;

ж) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об`єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження;

з) вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов`язаних із захистом авторського права та суміжних прав;

и) здійснювати захист авторського права і (або) суміжних прав у порядку, визначеному статтею 52-1 цього Закону.

Суд має право постановити рішення чи ухвалу про:

а) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування;

б) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміжних прав;

в) стягнення із порушника авторського права і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення;

г) виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу;

д) заборону опублікування творів, їх виконань чи постановок, випуску примірників фонограм, відеограм, їх сповіщення, припинення їх розповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав;

е) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів та об`єктів суміжних прав, засобів обходу технічних засобів та про канали розповсюдження.

При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, а також для відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зобов`язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право і (або) суміжні права, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2724,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. 41, 54 Конституції України, ст. 418, 420, 423, 425, 426, 433, 435, 437, 440, 441, 443 ЦК України, ст. 1, 8, 11, 50, 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав - задовольнити.

Визнати авторські права ОСОБА_3 на фотографії створені її творчою працею в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій.

Заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 в будь-якій формі використовувати та розпоряджатись фотографіям, створені творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій.

Заборонити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 оприлюднюватии фотографії, створені творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій, продавати ліцензії щодо цих фотографій, тощо без дозволу ОСОБА_3 .

Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 видалити всі наявні у ньоо примірники та копії фотографій створених творчою працею ОСОБА_3 в період з 2008 року по 2017 рік, у кількості 1332814 (один мільйон триста тридцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) фотографій, з усіх джерел в мережі Інтернет, на яких ці фотографії були оприлюднені, в тому числі з потрфоліо, що розміщене у фотобанкуAdobe Stock за посиланням http: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2724,00 гривень.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Позивач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 1986 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін