Справа № 466/2641/22
Провадження № 2/466/1566/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Колодій Я.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного позовного провадження , цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

04.05.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, стягуваних рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2020р. а саме стягувати із ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , 2007 р.н. , в розмірі 1/4 середньої заробітної плати для дитини відповідного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2020р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, станом на 25.04.2022 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті вищевказаних аліментів становить 8000 грн. Останній періодично сплачує аліменти з перервами до 9-10 місяців.

На даний час позивачу відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось. Зазначає, що останній протягом 2020 2022 років перебував за кордоном на заробітках. Окрім того їй відомо, що відповідач на даний час проходить військову службу у Збройних силах України, відтак його дохід значно збільшився.

Її донька через недостатнє матеріальне становище не відвідує ряд гуртків, репетиторів, вона готується до вступу в інший навчальний заклад. Також, за період початку епідемії короновірусу, батьком не було надано дитині допомогу на відпочинок чи оздоровлення, як і будь-якої допомоги в період військових дій на території України. Фактично, 1100 грн. аліментів на утримання дитини не покривають потреби дитини відповідного віку. А з часу ухвалення рішення, витрати на утримання доньки збільшилися, тому змушена звернутись до суду.

Ухвалою судді від 23.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому, подала заяву про продовження розгляду справи в її відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно ч.1 ст. 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як встановлено із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2020р. ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю, позивачем по справі, якою обрано спосіб стягнення аліментів з батька дитини , саме в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, свої вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, позивач обґрунтовує тим, що їй відомо про те, що відповідач протягом 2020 2022 років перебував за кордоном на заробітках. Окрім того їй відомо, що останній на даний час проходить військову службу у Збройних силах України, відтак його дохід значно збільшився.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивачем не представлено суду аргументів на підтвердження того, що з часу присудження аліментів апеляційним судом, змінився стан здоров`я чи матеріальне становище дитини, платника чи отримувача аліментів, чи змінились взагалі будь-які обставини, що мають істотне значення.

В процесі розгляду справи, ухвалою суду від 04.08.2022р. витребувано інформацію від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, чи ОСОБА_2 проходить службу у лавах Збройних Сил України; відомості від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону України ОСОБА_2 , а також інформацію з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про місце праці, джерела та розмір доходів відповідача.

Так, із наданої суду відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.09.2022р., ОСОБА_2 дійсно в період з 06.10.2020р. по 30.10.2021р. неодноразово перетинав державний кордон України. Проте періоди виїзду за межі України є нетривалими ( по кілька днів ), що не може свідчити про працевлаштування відповідача за кордоном.

Також, згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.08.2022р., ОСОБА_2 з 01.03.2022 року по 30.06.2022 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ). Разом з тим, інформація про те, чи на даний час останній проходить військову службу у лавах Збройних Сил України відсутня, у зв`язку з тим, що, відповідно до рішення заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України начальника управління від 26.07.2022 №248/3356, в/ч НОМЕР_1 відкрито окреме фінансове господарство.

Як вбачається із відомостей з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 10.08.2022р., ОСОБА_2 в період 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2022 року отримував державні соціальні виплати, за 2020 рік близько 4000 грн., за 2021 рік близько 10 000 грн., за 2022 рік 6 305,39 грн виплати військовослужбовцям.

Таким чином, із цих відомостей неможливо встановити, а позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення.

Відтак, доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , прож: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст. 284-285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима