ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м.Суми

Справа №577/4758/21

Номер провадження 22-ц/816/265/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби Північно-

Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалюха Василя Миколайовича на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року в складі судді Рідзевської І.О., ухваленого у м. Конотопі, -

в с т а н о в и в :

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 24456,50 грн на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка нарахована головним державним виконавцем Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відділ ДВС) згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-1004, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області 08 жовтня 2007 року.

Позов мотивовано тим, що на примусовому виконані у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1104, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області 08 жовтня 2007 року, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на липень 2021 року становить 24456,50 грн. Вказує, що є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, йому протипоказана важка фізична праця, психоемоційні перевантаження, робота біля рухомих механізмів, джерел води, вогню, на висоті. Інвалідність йому встановлена у зв`язку з втратою слуху ІV ст. Через стан здоров`я він не має можливості працювати, а стягнення аліментів здійснюється з його пенсії та державної соціальної допомоги. До 2018 року державний виконавець не повідомляв його про заборгованість зі сплати аліментів та не направляв виконавчий лист до Бахмацького управління Пенсійного фонду. До вересня 2016 року заявник сплачував аліменти, коли працював у Обмачівській школі. На думку позивача, його захворювання, яке прогресує і потребує постійного лікування, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ковалюх В.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач та його представник не були повідомлені про розгляд справи. Крім того, зазначає, що хворіє з 1992 року, у 2002 році йому встановлено третю групу інвалідності, а тому вважає доведеним, що борг по аліментам виник у зв`язку із наявністю хвороби.

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець відділу ДВС Кеда В.І. заперечує проти скарги. Зазначає, що аліменти утримувались з 01 січня 2008 року по 01 вересня 2016 року із заробітної плати позивача, з 16 лютого 2016 року - із соціальної допомоги по інвалідності, а з 02 березня 2018 року - з пенсії. Оскільки боржнику соціальні виплати нараховуються з 10 грудня 2010 року, а на пенсійному обліку він перебуває з 01 вересня 2007 року, тому державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості по аліментах. Заборгованість станом на 01 лютого 2022 року становить 19080,50 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, адвоката Ковалюха В.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконані у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1104, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області 08 жовтня 2007 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки заробітку.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-1004 від 08 жовтня 2007 року, складеного головним державним виконавцем Кудою В.І., заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 19 вересня 2007 року по липень 2021 року становить 24456,50 грн (а.с. 4-7).

У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець відділу ДВС Кеда В.І. засвідчила, що станом на 01 лютого 2022 року згідно з розрахунком заборгованість по аліментах становить 19080,50 грн.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_1 з 06 червня 2019 року є інвалідом ІІ групи безстроково (протипоказана важка фізична праця, психоемоційні перевантаження, робота біля рухомих механізмів, джерел води, на висоті) (а.с. 8).

Згідно довідки медичного центру «Аврора» від 31 серпня 2021 року відповідно до стану слуху ОСОБА_1 , для забезпечення слухомовного розвитку та соціальної адаптації показане бінауральне (на два вуха) протезування слуховими апаратами Dynamo SP виробником компанії «Отікон» (Данія). Вартість двох апаратів становить 37308 грн (а.с. 10, 11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку із наявністю хвороби. Доказів на підтвердження вказаного твердження чи відповідних розрахунків позивачем не надано. Відтак, суд був позбавлений можливості визнати вказані обставини такими, що мають істотне значення і дають підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. При цьому, суд не взяв до уваги наявність у позивача інвалідність ІІ групи у зв`язку з втратою слуху ІV ст., оскільки захворювання виникло згідно з відповідною довідкою 06 червня 2019 року, тоді як аліменти присуджено у 2007 році і заборгованість накопичувалась саме з 19 вересня 2007 року. Також суд вважав, що позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому судом. Суд урахував, що позивач звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2019 року було зменшено розмір аліментів з 1/4 на 1/6 частину.

Крім того, суд зазначив, що позивач не оспорює розрахунок заборгованості по аліментах, але в порядку, зокрема ст. 197 СК України, просить звільнити його від заборгованості. При цьому, істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України, позивачем не наведено. Суд звернув увагу і на те, що, у даній справі необхідно виходити в першу чергу з інтересів дитини, дотримання балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дитини на утримання з боку батька.

Уцілому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, проте оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з підстав порушення судом вимог процесуального закону.

Повідомлення учасника справи про час і місце судового розгляду повинно проводитись відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України. При цьому, в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то учасник справи не може вважатися повідомленим належним чином.

Порядок вручення судових повісток чітко регламентований ст. 130 ЦПК України.

Отже, при вирішенні питання належного повідомлення учасника справи про час і місце судового розгляду справи мається на увазі саме вручення стороні повістки про виклик у судове засідання.

Проте, зазначених вище вимог процесуального закону суд першої інстанції не виконав, оскільки не повідомив позивача ОСОБА_1 про розгляд справи 29 листопада 2021 року. Доказів отримання позивачем чи його представником ухвали суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 16 листопада 2021 року (а.с. 37), яку суд направив ОСОБА_1 25 листопада 2021 року згідно супровідного листа (а.с. 38), матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 знати про час і місце розгляду справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності позивача щодо якого відсутні докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи 29 листопада 2021 року, тобто, допустив порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Отже, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач пов`язав своє захворювання з передбаченою ч. 2 ст. 197 СК України підставою для звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок заборгованості по аліментах, тобто правильність нарахування боргу, позивач не оспорює.

Можливість звільнення платника від сплати заборгованості за аліментами передбачена ч. 2 ст. 197 СК України. Зокрема, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Крім того, у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

За змістом ч. 2 ст. 181 СК України право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно зі ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені позивачем обставини його захворювання, встановлення групи інвалідності не є обставинами, які має істотне значення для суду і не є достатніми для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при вирішенні спору допустив порушення норм процесуального права, що згідно ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення, тому рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковалюха Василя Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2021 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І.Криворотенко

Судді: О.І.Собина

Т.А.Левченко