Справа № 703/2760/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бойко Л.М., Педоренко П.Д.

за участі

представника позивача Райнова Г.С.

представника відповідача Решетняка М.М.

представника відповідача Петренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Державного підприємства «СЕТАМ» та ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів

встановив:

18 серпня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому, з врахуванням уточненої позовної заяви від 18 листопада 2020 року, просила: визнати недійсним акт державного виконавця про проведені електронні торги щодо реалізації одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 48,10 кв.м. (розмір житлової площі 20,80 кв.м.), затверджений 30 червня 2020 року начальником Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Яшник М.С.; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 48,10 кв.м. (розмір житлової площі 20,80 кв.м.), з торгів, яке видане 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстроване в реєстрі за №625.

Позовні вимоги, з врахуванням уточненої позовної заяви від 18 листопада 2020 року, обґрунтовує тим, що 21 липня 2020 року на адресу позивача надійшов листі від ДП «Сетам» яким її як іпотекодавця, повідомлено про реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , за ціною 205 000 гривень 00 копійок. Позивач є власником реалізованого нерухомого майна. У відповідності до договору іпотеки від 14 вересня 2006 року вказане нерухоме майно перебуває у іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивачу стало відомо, що 22 травня 2020 року ДП «Сетам» шляхом проведення електронних торгів було реалізовано вказаний будинок за ціною 205 000 гривень. Позивач вважає електронні торги незаконними, в зв`язку з чим мають бути визнані недійсними. Так, відповідно до договору іпотеки від 14 вересня 2006 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавче провадження №56327177 було відкрито Смілянським міським відділом ДВС 08 травня 2018 року на підставі виконавчого листа, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 09 липня 2015 року у справі №703/1721/15-ц про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 20631,60 доларів США, що еквівалентно 476 383 гривні 64 копійки та судових витрат в сумі 3654 гривні, а всього 480 037 гривень 64 копійки.

Рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення заборгованості саме на предмет іпотеки немає, а тому, на думку позивача, Смілянський міський відділ ДВС здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки без відповідного виконавчого документа. Стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» не скористався своїм правом на звернення стягнення заборгованості за рахунок іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, в зв`язку з чим, на думку позивача, підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Крім того, позивач стверджує, що реалізація іпотеки була здійснена під час мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Смілянським міським відділом ДВС не дотримано вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а саме не отримано згоди власника на реалізацію нерухомого майна та не дотримано всі необхідні вимоги, передбачені вказаним Законом. Позивач вважає реалізацію нерухомого майна під час дії мораторію протиправною.

Також, позивач стверджує, що порушено порядок проведення електронних торгів. Так, у відповідності до ст.43 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Заявка про проведення прилюдних торгів була подана 11 березня 2020 року, тобто реалізація повинна була здійснена до 11 травня 2020 року, а фактично електронні торги відбулися 22 травня 2020 року.

Позивач звертає увагу, що було реалізовано будинок із надвірними спорудами, згідно плану, але не враховано, що на дату реалізації відсутній сарай, який теж реалізовано. Відповідачем ДП «Сетам» не виконані вимоги законодавства, а саме оголошення в місцевих друкованих засобах масової інформації не друкувалося та іпотекодержатель не повідомлявся. В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які розрахункові документи, які б свідчили про оплату за правочином про купівлю продаж на електронних торгах, що є однією з підстав незаконності оскаржуваного акту. Отже, на думку позивача, вказаним правочином на електронних торгах були грубо порушені її права, зокрема було порушено право власності, оскільки її безпідставно позбавили права власності на майно.

Переможцем електронних торгів є фізична особа ОСОБА_4 , яка 14 липня 2020 року отримала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим №625, виданого приватним нотаріусом Таран Г.В.

З врахуванням вищевказаних обставин, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Кирилюк Н.А. від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачам роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

22 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ДП «Сетам» на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому зазначив, що державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було передано ДП «Сетам» на реалізацію житлового будинку, загальною площею 48,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за лотом №417662. Так, 10 грудня 2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №56327177 з виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у справі №703/1721/15-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором. У даному виконавчому провадженні державним виконавцем було направлено на адресу ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна. Нормами Закону України «Про виконавче провадження» допускається звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без відповідного судового рішення. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження та призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні не суперечать вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майно громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», з урахуванням сутності поняття «звернення стягнення на майно боржника». При цьому, вказаним Законом не зупиняються дії інших законів, в тому числі Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачений перелік дій, які може чи зобов`язаний вчиняти державний/приватний виконавець, крім тих дій, які безпосередньо пов`язані з зверненням стягнення на майно боржника відчуженням. Крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майно громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте нерухоме жиле майно, за умов, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя. Однак, позивачем не доведено, що він використовував реалізоване майно як місце постійного проживання. Відповідач вважає, що реалізоване майно не підпадає під дію мораторію, встановленого вищевказаним Законом.

Заявка на реалізацію арештованого майна була направлена лише 25 березня 2020 року №19.13-36/14420 та отримання ДП «Сетам» 17 квітня 2020 року, тому торги відбулися у належний та відповідний Закону України «Про іпотеку» строк. Крім того, повідомлення про реалізацію предмета іпотеки за лотом №417662 мало відбутися у газеті «От и До», однак у зв`язку з введенням карантинних заходів газета «От и До» не друкувалась. Разом з тим, реклама та оголошення розміщувались в електронному вигляді на сайті «Рекламного агентства «От и До». Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та початкову ціну реалізації майна ДП «Сетам» здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим повідомленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом. Так, ДП «Сетам» було направлено позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом №417662 листом від 27 квітня 2020 року №2962/17-18-20. Отже, на думку відповідача ДП «Сетам», ним було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту.

Нормативно-правовим актом, який встановлює порядок та привали прилюдних торгів є саме Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5. Для визнання електронних торгів недійними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна. Отже, позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що: відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; законні інтереси позивача порушені. Однак, у позовній заяві не доведено жодного порушення норм Порядку під час проведення оскаржуваних торгів, впливу таких порушень на результат електронних торгів та порушення законних прав позивача у результаті проведення електронних торгів. З врахуванням зазначеного, відповідач ДП «Сетам» просив у задоволенні позовну відмовити у повному обсязі.

До відзиву відповідача ДП «Сетам» додано докази, на які останній посилається як на підставі своїх заперечень щодо задоволення позовних вимог.

18 листопада 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача, залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_4 , прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 з уточненим складом учасників справи, роз`яснено залученому співвідповідачу право на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

На підставі розпорядження керівника апарату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 липня 2021 року №167, повторним автоматизованим розподілом справи між суддями вказана цивільна справа передана на розгляд судді Ігнатенко Т.В.

Ухвалою судді Ігнатенко Т.В. від 22 липня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та, в зв`язку зі зміною складу суду, вирішено розгляд справи по суті проводити повторно.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, її представник просив розгляд справи проводити без її участі.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Райнов Г.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, з підстав, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - старший державний виконавець Рештеняк М.М. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що реалізація нерухомого майна була проведена у відповідності до вимог законодавства України, при цьому факт проживання позивача у реалізованому нерухомому майні під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56327177 та під час судового розгляду даний факт позивачем не доведено.

Представник відповідача ДП «Сетам» у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просила розгляд справи провести без її участі та, з врахуванням її письмових пояснень, відмовити у задоволенні позовних вимог.

Так, у письмових поясненнях від 26 березня 2021 року відповідач ОСОБА_5 зазначила, що Законом України «Про виконавче провадження» допускається звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя, та норми вказаного Закону дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 червня 2020 року у справі №310/8429/16, та Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 січня 2019 року у справі №522/10127/14-ц. При цьому, позивач, як боржник, не скористалася своїм правом на оскарження відповідних дій виконавця у час, коли він вчинив відповідні виконавчі дії, що додатково свідчить про фактичну свою згоду на реалізацію предмета іпотеки для виконання рішення суду від 2015 року про стягнення боргу за кредитним договором.

Крім того, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті» не визначено, що згода власника на реалізацію нерухомого майна повинна бути виключно письмовою і встановленої форми, а такої цим Законом не заборонено отримувати згоду боржника шляхом вчинення останнім конклюдентних дій. Так, підставою для виставлення об`єкту нерухомого майна на електронні торги стала, зокрема, постанова державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника №56327117 від 02 серпня 2018 року. Враховуючи дії боржника щодо згоди на опис і арешт майна, то слід зробити висновок, що позивач фактично надала свою згоду на відчуження спірного будинковолодіння в рахунок виконання нею кредитних зобов`язань, що визначені рішенням суду. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №214/5314/17.

Також, факт реєстрації та фактичного проживання позивача у квартирі АДРЕСА_2 у період із квітня 2014 року по день проведення спірних електронних торгів, свідчить про те, що будинок АДРЕСА_1 не використовувався позивачем як місце її постійного проживання у період понад 6 років до часу проведення спірних електронних торгів, а також у вказаному будинку позивач навіть зареєстрованою не значиться. Зі світлин вказаного будинку, які розміщені на сайті ДП «Сетам», вбачається, що будинок аварійний і не придатний до проживання у ньому, слідів його постійної експлуатації власником немає. Отже, на думку відповідача, підстави для застосування до даних правовідносин положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті» відсутні.

Крім того, на думку відповідача, державним виконавцем та ДП «Сетам» дотримано процедуру реалізації арештованого нерухомого майна.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Петренко О.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, підтримав позицію клієнта, яка викладена у її письмових поясненнях, а також зазначив, що позивачем не надано доказів проживання у будинку, який реалізовано на електронних торгах, при цьому подані ним суду докази свідчать про її не проживання у цьому будинку, відключення будинку від електромережі, що фактично ставить під сумнім можливість такого проживання, а також про розміщення у даному будинку автомагазину, що також підтверджується світлинами з сайту ДП «Сетам», які виконані на момент проведення електронних торгів. Крім того, під час прийняття рішення у даній справі просив врахувати позиції Верховного Суду, які зазначені у письмових поясненнях ОСОБА_5 , а також викладені у постановах від 08 грудня 2021 року у справі №334/715/20, від 15 вересня 2021 року у справі №742/3070/18, від 03 листопада 2021 року у справі №539/4400/19 та від 25 травня 2021 року у справі №923/971/19. З врахуванням безпідставності позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він давно знайомий з ОСОБА_3 та має гараж в кооперативі по АДРЕСА_1 , біля якого знаходиться будинковолодіння АДРЕСА_1 , в який, як він особисто бачив ОСОБА_3 вселилася ще у 2006 році та проживала в ньому до 2020 року включно. Йому відомо, що у вказаному будинку ОСОБА_3 проводила будівельні роботи, змінювала дах та паркан, а також здійснювала обробіток городу, який розташований на території вказаного будинковолодіння. У 2020 році він допомагав ОСОБА_3 з вказаного будинковолодіння перевозити особисті речі. Чи виносилися з даного будинку меблі, йому невідомо. Він був у вказаному будинку та бачив, що він був придатний до проживання. У вказаному будинку він перебував неодноразово. Коли приходив до будинку, то ОСОБА_3 була вдома, а коли йшов з нього, вона залишалася в будинку. Неодноразово бачив ОСОБА_3 на городі, що розташований на території зазначеного будинковолодіння. В середині будинок був обжитий та ремонт зроблений як для постійного проживання.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він знайомий з ОСОБА_3 , оскільки вона проживала в будинку АДРЕСА_1 , який розташований напроти будинку, в якому проживав його батько. Йому достовірно відомо, що в 2006 року ОСОБА_3 спільно зі своїм чоловіком вселилися до вищевказаного будинку та проживали у ньому до 2020 року включно. У вказаному будинку ОСОБА_3 здійснювала ремонт, спочатку косметичний, а в 2010-2012 року вже більш капітальний, для тривалого проживання. У 2020 році від ОСОБА_3 йому стало відомо, що в неї чи забрали, чи продали вказаний будинок, в зв`язку з кредитними зобов`язаннями. У 2017 році він перебував у вказаному будинку та бачив, що ОСОБА_3 разом зі своєю сім`єю в ньому проживає. Крім того, коли він приходив до свого батька, він неодноразово бачив ОСОБА_3 на городі вказаного будинку.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, він товаришує з родиною ОСОБА_3 , які протягом тривалого часу, а саме починаючи з 2006 року по 2020 рік включно, проживали в будинку АДРЕСА_1 . Неодноразово він приходив у гості до ОСОБА_3 у вказаний будинок та особисто бачив, що вони в ньому проживають, в будинку були побутові речі. У вказаному будинку вони робили ремонт, постійно намагалися покращувати умови проживання в цьому будинку. В останнє він був у вказаному будинку влітку 2020 року. На території будинкволодіння у ОСОБА_3 була собака, інших тварин там не бачив.

За клопотанням сторони відповідача, під час судового розгляду були оглянуті документи, які перебувають в матеріалах виконавчого провадження №56327177, та надані державним виконавцем для огляду, а також оригінали письмових доказів, якими сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги.

Суд, врахувавши доводи сторін, заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши документи з виконавчого провадження та оригінали письмових доказів, якими сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між ОСОБА_9 , яка діє від імені ОСОБА_10 , з однієї сторони, ОСОБА_3 , з другої сторони, та Смілянським центральним відділенням Черкаського головного регіонального управління ЗАТ КБ «Привабанк», з третьої сторони, укладено договір купівлі-продажу 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №6064 (а.с.9).

Відповідно до розділу 1 вказаного договору, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_3 купила 1/3 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: жилий будинок під літ. «А, а, а1» - дерев`яні, розмір загальної площі - 48,1 кв.м., розмір житлової площі - 20,8 кв.м.; сарай під літ. «Б»; убиральня під літ. «В»; огорожа під №1,2.

Згідно розділу 2 зазначеного договору, продаж цієї 1/3 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд вчиняється за 29 134 гривні, з яких покупцем сплачено 5 050 гривень, до оформлення цього договору, а решту 24 084 гривні зобов`язується виплатити продавцю на протязі двох банківських днів з дня оформлення договору іпотеки. Банк зобов`язується видати покупцю на умовах кредитного договору кошти в розмірі 24 084 гривні на протязі двох банківських днів з дня підписання договору Іпотеки вказаного будинку з надвірними спорудами, між покупцем та банком.

Відповідно до розділу 3 зазначеного договору, право власності на вказану 1/3 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Згідно розділу 4 вказаного договору, протягом двох діб з моменту державної реєстрації цього договору в БТІ, але не пізніше п`яти робочих днів з моменту укладення цього договору, покупець і банк зобов`язуються укласти між собою кредитний договір на суму 24 084 гривні, виконання якого буде забезпечено договором іпотеки, де предметом застави буде згадана 1/3 частина будинку з відповідною частиною надвірних споруд.

Відповідно до розділу 5 зазначеного договору, продавець дає згоду на заставу згаданої 1/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд в банківській установі для отримання кредиту.

Крім того, 14 вересня 2006 року між ОСОБА_11 , який діє від імен ОСОБА_12 , з однієї сторони, ОСОБА_3 з другої сторони, та Смілянським центральним відділенням Черкаського головного регіонального управління ЗАТ КБ «ПриватБанк», з третьої сторони, укладено договір купівлі-продажу 2/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №6060 (а.с.10).

Відповідно до розділу 1 вказаного договору, ОСОБА_12 продав, а ОСОБА_3 купила 2/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: жилий будинок під літ. «А, а, а1» - дерев`яні, розмір загальної площі - 48,1 кв.м., розмір житлової площі - 20,8 кв.м.; сарай під літ. «Б»; убиральня під літ. «В»; огорожа під №1,2.

Згідно розділу 2 зазначеного договору, продаж цих 2/3 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд вчиняється за 97 115 гривень, з яких покупцем сплачено 19 423 гривні, до оформлення цього договору, а решту 77 692 гривні зобов`язується виплатити продавцю протягом двох банківських днів з дня оформлення договору іпотеки. Банк зобов`язується видати покупцю на умовах кредитного договору кошти в розмірі 77 692 гривні на протязі двох банківських днів з дня підписання договору Іпотеки вказаного будинку з надвірними спорудами, між покупцем та банком.

Відповідно до розділу 3 зазначеного договору, право власності на вказані 2/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Згідно розділу 4 вказаного договору, протягом двох діб з моменту державної реєстрації цього договору в БТІ, але не пізніше п`яти робочих днів з моменту укладення цього договору, покупець і банк зобов`язуються укласти між собою кредитний договір на суму 77 692 гривні, виконання якого буде забезпечено договором іпотеки, де предметом застави буде згадані 2/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд.

Відповідно до розділу 5 зазначеного договору, продавець дає згоду на заставу згаданих 2/3 частини будинку з відповідною частиною надвірних споруд в банківській установі для отримання кредиту.

Як вбачається зі спільних заяв ОСОБА_9 , яка діє від імені ОСОБА_13 , та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_11 , який діє від імені ОСОБА_12 , та ОСОБА_3 , які посвідчені приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. 20 вересня 2006 року та зареєстровані в реєстрі за №6449 та №6448 відповідно, вони підтвердили, що між ними проведені повні розрахунки по договорам купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-зворот, 10-зворот).

Також, судом встановлено, що 14 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №СSS0GK50050096, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 надано кредиту у сумі 20 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та терміном дії до 13 вересня 2021 року (а.с.11-12).

Крім того, 14 вересня 2006 року між ОСОБА_3 (іпотекодавець) та ПАТ КБ «ПриваБанк» (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №6067 (а.с.15-16).

Згідно п.1 вказаного договору іпотеки, предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.7 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Відповідно до п.2 зазначеного договору іпотеки, за цим договором іпотеки забезпечується виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором від 14 вересня 2006 року №СSS0GK50050096, укладеного між банком та заставодавцем, зокрема, по: поверненню кредиту, виданого у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 20 000,00 доларів США на строк з 14 вересня 2006 року по 13 вересня 2021 року включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 відсотків за місяць у період сплати з 21 по 26 число кожного місяця.

Згідно п.7 вказаного договору іпотеки, в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та іпотекодавець зобов`язань за цим договором, іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці знаходяться: жилий будинок під літ. «А, а, а1» - дерев`яні, розмір загальної площі - 48,1 кв.м., розмір житлової площі - 20,8 кв.м.; сарай під літ. «Б»; убиральня під літ. «В»; огорожа під №1,2, та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14 вересня 2006 року з ОСОБА_12 , посвідченого Таран Г.В., приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу від 14 вересня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №5263 та в Державному реєстрі правочинів від 14 вересня 2006 року за №1526500 та підставі договору купівлі-продажу, укладеного 14 вересня 2006 року з ОСОБА_10 , посвідченого Таран Г.В., приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу від 14 вересня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №5263 та в Державному реєстрі правочинів від 14 вересня 2006 року за №1526500.

Відповідно до п.18.8.1 та п.18.8.2 зазначеного договору іпотеки, іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; звернутися стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадках: відмови іпотекодавця в переоформленні якого-небудь із договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно кредитного договору; якщо майнові права по ньому передані в заставу банку; неотримання банком протягом 20-и днів письмової відповіді іпотекодавця зі згодою сплачувати збільшений розмір процентної ставки (запропонований банком) відповідно до умов кредитного договору; порушення іпотекодавцем зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, у тому числі при порушенні цільового використання коштів; порушення іпотекодавцем зобов`язань по цьому договору, у тому числі при порушення порядку заміни предмета іпотеки; одержання банком повідомлення від іпотекодавця про дострокове повернення вкладу (повністю або частково); порушення судом справи про визнання іпотекодавця недієздатним або обмежено дієздатним або кримінальної справи відносно іпотекодавця.

Згідно п.24 вказаного договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.18.8.1, 18.8.2 , 18.9 цього договору, відповідно до Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №СSS0GK50050096 від 14 вересня 2006 року, заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2015 року, яке набрало законної сили 28 липня 2015 року, у справі №703/1721/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 20631,60 доларів США, що еквівалентно 476 383 гривні 64 копійки та 3654 гривні судових витрат, а всього - 480 037 гривень 64 копійки (а.с.11-12).

На підставі вищевказаного рішення суду, 20 жовтня 2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист №703/1721/15-ц, 2/703/1721/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №СSS0GK50050096 у сумі 20631,60 доларів США, що еквівалентно 476 383 гривні 64 копійки та 3654 гривні судових витрат, а всього - 480 037 гривень 64 копійки (а.с.13).

Боржником за вказаним виконавчим листом є ОСОБА_3

08 травня 2018 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа №703/1721/15-ц, 2/703/758/15, виданого 20 жовтня 2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, внаслідок чого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56321777 (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч.1-3 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

02 серпня 2018 року головним державним виконавцем Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №703/1721/15-ц, 2/703/758/15, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, в межах виконавчого провадження №56327177, винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою постановлено описати та накласти арешт на майно: будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 : жилий будинок під літ. «А, а, а1», розмір загальної площі - 48,1 кв.м., розмір житлової площі - 20,8 кв.м.; сарай під літ. «Б», убиральня під літ. «В», огорожа під №1, 2, що належить ОСОБА_3 . На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним - не псувати, не відчужувати (а.с.17-18).

У пунктів 5 вказаної постанови зазначено, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено під час судового розгляду, вищевказана постанова державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_3 не оскаржувалася.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зазначена постанова державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_3 не містить передбачених ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» відомостей, а саме - кількості кімнат (приміщень) в будинку, їх площі та призначення, матеріалів стін, кількості поверхів, інформації про підсобні приміщення та споруди.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що опис майна, а саме будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проведено державним виконавцем виключно на підставі отриманої письмової інформації, яка наявна у відповідних реєстрах чи документах, та не супроводжувалося проникненням на територію будинковолодіння та до самого будинку з метою встановлення передбачених ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положень ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Вищевказані висновки суду відповідають правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №310/8429/16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №522/10127/14-ц.

З врахуванням викаденого, доводи сторони позивача про те, що Смілянський міський відділ ДВС здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки без відповідного виконавчого документа, а саме рішення суду або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення заборгованості саме на предмет іпотеки, а також про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» не скористався своїм правом на звернення стягнення заборгованості за рахунок іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1-3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Як вбачається з висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна від 03 березня 2020 року, складеного оцінювачем ПП «АЖІО» Кононенко Т.В. на підставі постанови Смілянського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання від 26 лютого 2020 року, ринкова вартість будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: жилий будинок під літ. «А, а, а1», розмір загальної площі - 48,1 кв.м., розмір житлової площі - 20,8 кв.м.; сарай під літ. «Б», убиральня під літ. «В», огорожа під №1, 2, станом на 26 лютого 2020 року становить 185 500 гривень 00 копійок (а.с.19).

Стороною позивача встановлена суб`єктом оціночної діяльності вартість зазначеного будинку з надвірними спорудами не оспорювалася.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день реалізації нерухомого майна у даній справі), реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Згідно п.2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

11 березня 2020 року за вихідним №19.13-36/11918 начальником Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено на адресу Черкаської філії ДП «Сетам» заяву щодо реалізації арештованого майна, а саме будинку, реєстраційний номер 44392891, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 48,10 кв.м., розмір житлової площі 20,80 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів, у виконавчому провадженні №56327177 (а.с.20-21).

Як вбачається з вищевказаної заявки, додатками до неї є: копія виконавчого документу; копія постанови про опис та арешт (коштів) майна боржника від 02 серпня 2018 року; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; звіт про проведення експертної оцінки; копія повідомлення сторін про визначення вартості об`єкта оцінки майна; копія технічної документації та правовстановлюючих документів; довідка про не оскарження дій державного виконавця та вартості майна; фотоматеріали в електронному вигляді направлені на електронну адресу (а.с.20-21).

Докази отримання вказаної заявки ДП «Сетам» матеріали справи не містять та сторонами не надано.

При цьому, відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

25 березня 2020 року за вихідним №19.13-36/14420 начальником Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено на адресу Черкаської філії ДП «Сетам» заяву щодо реалізації арештованого майна, а саме одноповерховий будинку, реєстраційний номер 44392891, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальна площа 48,10 кв.м., розмір житлової площі 20,80 кв.м., шляхом проведення прилюдних торгів, у виконавчому провадженні №56327177 (а.с.46-48).

Як вбачається з вищевказаної заявки, додатками до неї є: копія виконавчого документу; копія постанови про опис та арешт (коштів) майна боржника від 02 серпня 2018 року; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; звіт про проведення експертної оцінки; копія повідомлення сторін про визначення вартості об`єкта оцінки майна; копія технічної документації та правовстановлюючих документів; копія довідки Держгеокадастру; фотоматеріали в електронному вигляді направлені на електронну адресу; копія довідки Управління Державної Міграційної служби України; копія довідки Відділу державної реєстрації Смілянської міської ради (а.с.46-48).

На даній заявці наявна інформація щодо її отримання, а саме - 17 квітня 2020 року за вхідним №243/41-0920 (а.с.46).

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Доводи сторони позивача про те, що ціна продажу нерухомого майна судом не встановлювалася та згода іпотекодавця не надавалася, є безпідставними, оскільки звернення стягнення відбувалося в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому, ОСОБА_3 , будучи ознайомлена з висновком суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна від 03 березня 2020 року, складеного оцінювачем ПП «АЖІО» ОСОБА_14 , яким встановлено ціну нерухомого майна, будь-яких заперечень щодо такої ціни не заперечувала.

Згідно п.2 розділу VІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, не пізніше не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронного аукціону Організатор письмово повідомляє іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час його проведення електронного аукціону та про початкову ціну продажу майна.

Листом №2962/17-18-20 від 27 квітня 2020 року ДП «Сетам» повідомило, зокрема, ОСОБА_3 відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота - 417662; відомості про предмет іпотеки - житловий будинок,загальною площею 48,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; день та час проведення електронних торгів - 21 травня 2020 року 09:00; початкова ціна продажу майна - 185 800.00 гривень (а.с.49).

При цьому, чинним законодавством України не передбачено направлення вищевказаного повідомлення саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких докази, які спростовують доводи представника відповідача ДП «Сетам» щодо направлення вищевказаного листа на адресу позивача ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, а сам по собі факт твердження позивача щодо невиконання відповідачем ДП «Сетам» вимог п.2 розділу VІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, не є безумовною підставою вважати їх такими, що відповідають дійсності, оскільки позивач є зацікавленою особою.

Згідно ч.3 ст.43 Закону України «Про іпотеку», організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Як вбачається з копії газети «Черкаський край» від 29 квітня 2020 року (20314), в ній наявне оголошення ДП «Сетам» про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки, зокрема, житлового будинку з/п 48,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , дата торгів 21.05.2020 о 09 год. Лот №417662 (а.с.50-51).

Крім того, листом за вихідним №16 від 24 липня 2020 року ПП «Рекламне агентство «От и До» повідомило ДП «Сетам» про те, що у зв`язку з введенням карантинних заходів газета «От и До» з 01 квітня по 10 червня 2020 року не друкувалась. Реклама та оголошення розміщувалися в електронному вигляді на сайті оtido.ua, що було по телефону доведено до відома замовника від ДП «Сетам» (а.с.52).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем ДП «Сетам» належним чином виконані вимоги ч.3 ст.43 Закону України «Про іпотеку», а доводи сторони позивача про те, що оголошення в місцевих друкованих засобах масової інформації щодо проведення реалізації арештованого майна не друкувалося, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1-3 ст.47 Закону України «Про іпотеку», організатор прилюдних торгів протягом трьох днів з дня підписання переможцем прилюдних торгів протоколу надсилає відповідний протокол державному виконавцю, приватному виконавцю, а також інші документи, що підтверджують реалізацію предмета іпотеки відповідно до цього Закону. На вимогу державного виконавця, приватного виконавця для перевірки дотримання порядку проведення прилюдних торгів організатор прилюдних торгів зобов`язаний подати державному виконавцю, приватному виконавцю повну та достовірну інформацію і документи, що стосуються організації та проведення торгів.

Протягом п`яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначаються: назва виконавчого документа, на підставі якого здійснено реалізацію предмета іпотеки, його номер та дата видачі, найменування органу (посадової особи), який видав документ; відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; назва організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги, дата та місце їх проведення; відомості про покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування; відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог цього Закону.

Акт про реалізацію предмета іпотеки підписується державним виконавцем, затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем, скріплюється його печаткою та не пізніше наступного дня надсилається до організатора прилюдних торгів, який проводив прилюдні торги.

30 червня 2020 року старшим державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Решетняком М.М. при примусовому виконання виконавчого провадження АСВП №56327177 з примусового виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області №703/1721/15-ц, 2/703/758/15 від 20 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 454 948 гривень 32 копійки, складено акт про проведені електронні торги з реалізації описаного і арештованого нерухомого майна, а саме: одноповерхового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 48,10 кв.м. (розмір житлової площі 20,80 кв.м.), реєстраційний номер 44392891, місцезнаходження: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Як вбачається з вищевказаного акту державного виконавця про проведені електронні торги, нерухоме майно реалізоване ДП «Сетам» шляхом проведення електронних торгів, що підтверджує протокол №484819 від 22 травня 2020 року (лот №417662), згідно якого реалізовано одноповерховий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 48,10 кв.м. (розмір житлової площі 20,80 кв.м.), реєстраційний номер 44392891, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Стартова ціна становить 185 500 гривень 00 копійок (без урахування ПДВ). Ціна продажу - 205 000 гривень 00 копійок (без урахування ПДВ). Нерухоме майно придбане переможцем - ОСОБА_4 . Сума сплаченого гарантійного внеску - 9 725,00 гривень. Переможцем електронних торгів щодо реалізації нерухомого майна внесено наступні кошти: 194 750,00 без ПДВ, зарахованих на депозитний рахунок Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за наступними реквізитами: р/р UA0700271, код 36091333, банк одержувача ДКС України, як сплата за лот №417662. Додаткова винагорода організатору торгів у розмірі 975,00 гривень на користь ДП «Сетам». Сума гарантійних внесків, зараховується до продажної вартості майна та визнається частиною оплати покупцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається організатору торгів в рахунок оплати наданих ним послуг з реалізації цього майна. Акт видання на підставі протоколу прилюдних торгів №484819 від 22 травня 2020 року, проведених ДП «Сетам» у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (а.с.24-25).

Вищевказаний акт складений державним виконавцем з дотримання вимог ст.47 Закону України «Про іпотеку», а сам по собі факт відсутності в матеріалах виконавчого провадження розрахункових документів, які б свідчили про оплату за правочином про купівлю продажу на електронних торгах, не свідчить про незаконність даного акту, як на цьому наполягає сторона позивача, при цьому такі доводи жодним чином не обґрунтовує, в тому числі відповідними нормами чинного законодавства України.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 серпня 2020 року №220522339, приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстраційним №625, виданого 14 липня 2020 року цим же приватним нотаріусом, 14 липня 2020 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м. (а.с.27).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, результат проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

За змістом ч.2 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України, моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії, спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем, а не свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Аналогічні висновки викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).

Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є окремою нотаріальною дією, передбаченою статтею 34 Закону України «Про нотаріат», спрямованою на посвідчення відповідного права покупця, тобто, юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Сторона позивача під час судового розгляду стверджувала, що Смілянським міським відділом ДВС під час реалізації нерухомого майна не дотримано вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», а саме не отримано згоди власника на реалізацію нерухомого майна та не дотримано всі необхідні вимоги, передбачені цим Законом, в зв`язку з чим реалізація нерухомого майна під час мораторію є протиправною.

Так, відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (чинний на час виникнення спірним правовідносин), протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Згідно ст.5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема, нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 ЦК України, поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання.

Як встановлено під час судового розгляду та підтверджується вищевикладеними обставинами, будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 48,10 кв.м., було передано ПАТ КБ «ПриватБанк» як забезпечення зобов`язання за кредитним договором №СSS0GK50050096 від 14 вересня 2006 року, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримала кредит у іноземній валюті, а саме в доларах США, в зв`язку з неналежним виконанням якого з неї, на підставі відповідного рішенням суду, в межах виконавчого провадження здійснюється примусове стягнення коштів у іноземній валюті, в еквіваленті до гривні.

Таким чином, державний виконавець в ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №56327177 та вирішуючи питання щодо можливості реалізації арештованого майна, а саме вищевказаного будинку, шляхом проведення електронних торгів зобов`язаний був врахувати положення п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та отримати відомості щодо невикористання ОСОБА_3 вказаного нерухомого житлового майна як місця постійного її проживання, а в подальшому, з врахуванням встановлених обставин, вирішити питання щодо необхідності отримання від неї згоду на відчуження такого майна.

Однак, як встановлено під час судового розгляду, державним виконавцем вищевказані дії не вчинені та були обмежені виключно отриманням відомостей щодо місця реєстрації позивача.

Так, як вбачається з паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 29 вересня 1998 року на ім`я позивача ОСОБА_3 , остання з 08 серпня 2003 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

Разом з тим, сам по собі факт реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , не свідчить про її непроживання за адресою: АДРЕСА_1 , та не перешкоджає цьому.

Так, згідно ст.33 ЦК України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч.6 ст.29 ЦК України, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Як вбачається з довідки №123096, виданої квартальним комітетом №3 Смілянської міської ради 25 листопада 2020 року, відомості, в які засвідчені підписами голови квартального комітету та секретаря квартального комітету, а також печатками вказаного квартального комітету та Смілянської міської ради, ОСОБА_3 , 1976 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 11 жовтня 2006 року до 05 квітня 2014 року (а.с.96).

Відповідно до довідки №123301, виданої квартальним комітетом №16 Смілянської міської ради 11 січня 2021 року, відомості, в які засвідчені підписами голови квартального комітету та секретаря квартального комітету, а також печатками вказаного квартального комітету та Смілянської міської ради, ОСОБА_3 , 1976 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживала за даною адресою з вересня 2006 року по квітень 2014 року (а.с.108).

Згідно довідки №130292, виданої квартальним комітетом №3 Смілянської міської ради 29 квітня 2021 року, відомості, в які засвідчені підписами голови квартального комітету та секретаря квартального комітету, а також печатками вказаного квартального комітету та Смілянської міської ради, ОСОБА_3 , 1976 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 жовтня 2014 року до 25 червня 2020 року (а.с.163).

Відповідно до довідки №123308, виданої квартальним комітетом №16 Смілянської міської ради 30 квітня 2021 року, відомості, в які засвідчені підписами голови квартального комітету та секретаря квартального комітету, а також печатками вказаного квартального комітету та Смілянської міської ради, ОСОБА_3 , 1976 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживала за даною адресою з жовтня 2014 року по червень 2020 року (а.с.162).

Крім того, допитані під час судового розгляду свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердили факт проживання позивача ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , з 2006 року по літо 2020 року, про що їм відомо та сприймалося ними особисто, оскільки перебували у вказаному будинку, здійснення нею ремонтних робіт у будинку для тривалого проживання, а також вчинення нею інших дій, які свідчать про її постійне проживання у вказаний період часу у зазначеному будинку.

Також, як вбачається з копій квитанцій на сплату послуги за спожитий газ та електричну енергію за період з 2009 року по 2015 рік включно, за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалося споживання газу та електричної енергії та такі послуги сплачувалися. Споживачем зазначених послуг є ОСОБА_3 (а.с.85-95).

Відповідно до листа №299 від 21 лютого 2022 року Смілянської міської філії відокремленого структурного підрозділу «Черкаські районні енергетичні мережі» Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», у період часу з січня 2016 року по червень 2020 року електроенергія Смілянською філією ВСП «Черкаські електричні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» до будинковолодіння АДРЕСА_1 , подавалася на підставі договору про користування електричною енергією №0309063 від 26 липня 2012 року, укладеного з ОСОБА_3 , за винятком періоду з 10 по 11 лютого 2016 року та з 21 лютого 2017 року по червень 2020 року (і по теперішній час). Припинення електропостачання до вказаного будинковолодіння було зумовлене наявністю заборгованості споживача за надані послуги у розмірі 2202 гривні 66 копійок, яка виникла за період з 01 жовтня 2015 року по 01 лютого 2016 року. Відключення здійснено на підставі акта технічної перевірки від 10 лютого 2016 року. 21 лютого 2017 року електропостачання до зазначеного будинковолодіння припинено на підставі акта технічної перевірки від цього ж числа у зв`язку з заборгованістю споживача за надані послуги у розмірі 1670 гривень 19 копійок. На сьогоднішній день договір про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , з новим власником ОСОБА_4 не укладався. Заяви ОСОБА_3 про відновлення електропостачання будинковолодіння АДРЕСА_1 у Смілянській міській філії відсутні, проте вони могли не зберегтися (а.с.221).

Разом з тим, сам по собі факти відключення Смілянською філією ВСП «Черкаські електричні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» постачання електричної енергії до будинковолодіння АДРЕСА_1 , у певний проміжок часу, не свідчить про не проживання позивача ОСОБА_3 у вказаному будинковолодінні, з чим також погодився під час судового розгляду і представник відповідача ОСОБА_4 .

При цьому, відповідачами не надано доказів відсутності альтернативних джерел отримання позивачем ОСОБА_3 послуги з постачання електричної енергії, окрім як від Смілянської філії ВСП «Черкаські електричні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго».

Крім того, суд критично оцінює довідку №130298, яка видана відповідачу ОСОБА_4 квартальним комітетом №3 Смілянської міської ради 31 січня 2020 року, оскільки дана довідка складена та підписана одноособово головою квартального комітету, не містить підпису секретаря квартального комітету та відомості, які в ній викладені, не підтверджені Смілянською міською радою (а.с.220).

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Петренко О.В. зазначив, що зі світлин будинку АДРЕСА_1 , які розміщені на сайті ДП «Сетам», вбачається, що будинок аварійний і не придатний до проживання у ньому, слідів його постійної експлуатації власником немає.

Однак, сторона відповідача з клопотанням про дослідження сайту ДП «Сетам», на якому розміщені світлини будинку АДРЕСА_1 , до суду не зверталася, а суд, у відповідності до ЦПК України, не наділений у даному випадку повноваженнями на збирання доказів з власної ініціативи.

Під час огляду матеріалів виконавчого провадження №56327177, встановлено, що до них приєднано світлини зовнішнього вигляду будинку АДРЕСА_1 , при цьому відомості, які свідчать про дату їх виготовлення відсутні, що позбавляє суд об`єктивної можливості вважати, що вони виготовлені у період з 2006 року по 2020 рік.

Крім того, зображення вказаного будинку з середини, на підставі яких суд має можливість встановити його придатність або непридатність до проживання, в матеріалах виконавчого провадження та цивільної справи відсутні.

З врахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які підтверджують розташування у вказаному будинку автомагазину, як на це вказує представник відповідача ОСОБА_4 , саме у період з 2006 року по 2020 рік, суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами факт непридатності будинку АДРЕСА_1 для проживання у період часу з 2006 року по 2020 рік.

Також, як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, що видане Шевченківським відділком Одеської залізниці 19 листопада 1993 року, власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_16 (а.с.100).

Натомість, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09 грудня 2020 року за №236060852, право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 не зареєстроване (а.с.82).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено, а відповідачами не спростовано, використання ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1 як місце постійного проживання, в зв`язку з чим у державного виконавця були відсутні підстави для початку процедури реалізації арештованого майна, а саме вказаного будинку, без надання ОСОБА_3 згоди на відчуження цього майна.

Разом з тим, будь-яких доказів отримання державним виконавцем від ОСОБА_3 згоди на реалізацію арештованого будинку АДРЕСА_1 , матеріали виконавчого провадження та цивільної справи не містять, а також надання такої згоди заперечувалося стороною позивача під час судового розгляду.

Під час судового розгляду представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що враховуючи дії боржника щодо згоди на опис і арешт майна, слід зробити висновок, що позивач фактично надала свою згоду на відчуження спірного будинковолодіння в рахунок виконання нею кредитних зобов`язань, що визначені рішенням суду, при цьому вказав, що аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року у справі №214/5314/17.

Разом з тим, у постанові Верховного суду 08 липня 2020 року у справі №214/5314/17 зазначено, що «суди встановили, що позивач фактично дав свою згоду на відчуження спірної квартири в рахунок виконання ним кредитних зобов`язань, враховуючи його дії та згоду на опис і арешт майна, та зазначили, що до 28 квітня 2016 року позивач не використовував квартиру для проживання та не був там зареєстрований. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій оцінили факт зміни місця реєстрації та подальше відчуження всіх наявних у нього об`єктів нерухомості на користь його дружини, у тому числі безпосередньо після відкриття виконавчого провадження, як намір умисного створення обставин, які б виключили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в силу дії мораторію, визначеного Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"».

При цьому, відповідно до змісту вказаної постанови, судом встановлено, що «у межах виконавчого провадження, державний виконавець виніс постанову опису й арешту майна - квартири. На квартиру накладено заборону відчуження із переданням для реалізації не раніше 05 грудня 2016 року. Опис майна державний виконавець провів у присутності позивача, копію постанови вручив йому, що підтверджується його підписом у постанові про її отримання».

Однак, як вбачається з постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, яка складена 02 серпня 2018 року головним державним виконавцем Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Овдієнко К.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №703/1721/15-ц, 2/703/758/15, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, в межах виконавчого провадження №56327177, опис будинку АДРЕСА_1 , проведено у відсутність позивача ОСОБА_3 та копія даної постанови їй не вручалася (а.с.17-18).

Крім того, під час розгляду даної цивільної справи встановлено використання позивачем ОСОБА_3 вказаного будинку як місця постійного проживання, та не встановлено умисного створення позивачем обставин, які б виключили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в силу дії мораторію.

Таким чином, обставини, які встановлені Верховним Судом під час розгляду справи №214/5314/17, за результатами якого ухвалено постанову від 08 липня 2020 року, в якій викладено правовий висновок, на який посилається представник відповідача як на підставу відмови у задоволенні позову, та обставини, які встановлені під час судового розгляду даної справи, є різними, в зв`язку з чим вказаний правовий висновок не може бути застосований при постановленні рішення за результатами розгляду даної цивільної справи.

Також, суд вважає, що під час розгляду даної справи підстави для врахуванням позицій Верховного Суду, які викладені у постановах від 08 грудня 2021 року у справі №334/715/20, від 15 вересня 2021 року у справі №742/3070/18 та від 25 травня 2021 року у справі №923/971/19, відсутні, оскільки у вказаних справах Верховним Судом не досліджувалося питання дотримання державним виконавцем під час реалізації арештованого майна вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відповідний правовий висновок не викладався.

Як встановлено під час огляду матеріалів виконавчого провадження №56327177, позивач ОСОБА_3 була ознайомлена 06 березня 2020 року з висновком суб`єкта оціночної діяльності про вартість майна, який складений оцінювачем ПП «АЖІО» 03 березня 2020 року.

Однак, ознайомлення позивача ОСОБА_3 з вищевказаним висновком, з якого їй стало відомо виключно про вартість належного їй на праві власності нерухомого майна станом на 26 лютого 2020 року, та не оскарження його, свідчить про її згоду виключно з вартістю нерухомого майна, та в жодному разі не про надання нею згоди на його реалізацію.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час реалізації нерухомого майна державним виконавцем не дотримано вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті», що призвело до порушення майнових прав позивача.

Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання недійсним акту державного виконавця про проведені електронні торги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, в аспекті питання належності обраного позивачем способу захисту суд зауважує, що згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Суд звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 листопада 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 у справі №910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі №910/10011/19).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland)).

Таким чином, як ефективний засіб (спосіб) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland)).

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, визначення та обрання ефективного способу є запорукою поновлення порушеного права особи, а у разі такої неможливості - отримання нею відповідного відшкодування.

У рішенні від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» ЄСПЛ зазначав, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Отже, завданням суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно, або врегулювання спору у іншій спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19).

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №539/4400/19 зазначено, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Видача свідоцтва не тягне переходу прав власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Абзац другий пункту 8 розділу Х Порядку, відповідно до якого у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги, не відповідає зазначеній нормі закону, а тому не підлягає застосуванню згідно з частиною сьомою статті 10 ЦПК України. Тому свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації. Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна щ торгів не відповідає належному способу захисту.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів слід залишити без задоволення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №21 від 07 серпня 2020 року позивачем при звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.

Разом з тим, враховуючи, що позивач та її представник не зверталися до суду з вимогами щодо розподілу понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання даної позовної заяви, суд вважає, що підстави розподілу вказаних судових витрат на даний час відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 2, 4, 5, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Державного підприємства «СЕТАМ» та ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів - задовольнити частково.

Визнати недійсним акт державного виконавця про проведені електронні торги щодо реалізації одноповерхового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 48,10 кв.м. (розмір житлової площі 20,80 кв.м.), затверджений 30 червня 2020 року начальником Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Яшник М.С.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2022 року.

Головуючий Т.В. Ігнатенко