Справа № 361/565/22
Провадження № 2/361/2336/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрКредитФінанс" про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 0797-9578 від 16 вересня 2021 року, укладений між нею та товариством з обмеженою відповідальністю ?УкрКредитФінанс?.

В обґрунтування вимог зазначається, що 16.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ?УкрКредитФінанс? та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0797-9578.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія.

Згідно п. 2.1. кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 14 000,00 грн.

Пунктом 2.4. кредитного договору встановлений розмір процентів за користування кредитом: 3% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.5. кредитного договору заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту.

Також згідно п. 2.7. кредитного договору реальна річна процентна ставка: 572 462 %.

Пунктом 2.9. кредитного договору визначено, що Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в договорі, і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Пунктом 1.3. кредитного договору визначена мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб позичальника. Отже, з даного пункту можна зробити висновок, що кредитний договір є споживчим.

Також згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті кредитора: https://creditkasa.com.ua процес отримання кредиту здійснюється через наступні кроки:

Вимоги до позичальника:

оригінал паспорту та ідентифікаційного номеру

селфі з паспортом

постійний будь-який дохід

контакти

вік позичальника від 18 до 60 років

Процес отримання кредиту

обрати необхідну суму

заповнити заявку

вкласти фото документів

додати картку, на яку будуть перераховані кошти

бути на телефоні та надати відповіді співробітнику на декілька питань

підтвердити умови угоди в кабінеті

отримати кошти на картку

Розмір кредиту

фінансова установа надає кредити на суму від 5 000 до 20 000 грн.

Тобто кредит надається позичальнику за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет.

Позивач вважає, що при укладанні вищевказаного кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ ?Про захист прав споживачів?, ЗУ ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг?, ЗУ ?Про споживче кредитування? у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена була звернутись до суду.

Інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення та доведення до відома сторони прямо передбачена законом.

Звертає увагу суду, що у кредитному договорі у підпунктах п. 7.2.1. кредитного договору вона начебто підтверджує, що до укладення договору отримала від кредитодавця інформацію, що визначена ч. 2 ст. 12 ЗУ ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? та ч. ч. 2 та 3 ст. 9 ЗУ ?Про споживче кредитування?, проте насправді це зроблено не було, адже окремий підписаний документ з такою інформацією відсутній.

Поряд з цим відповідно до п. 7.1. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю ?УкрКредитФінанс?.

Також відповідно до умов цього пункту кредитного договору позивач начебто підтверджує, що уклавши договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua.

Але працівники фінансової установи також не надали їй і вищевказані правила і з їх текстом вона ознайомлена не була. Вона ознайомилась з ними випадково на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua вже після укладання договору.

Вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав їй повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Позивач стверджує, що не мала можливості детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування перед укладанням кредитного договору. Їй повинен був бути наданий час і можливість детально ознайомитися з умовами даного договору та законодавством, що його регулює.

Як виявилося пізніше у кредитному договорі міститься безліч умов що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений на не вигідних для неї умовах.

Позивач здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу, не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди.

З врахуванням наведеного, вона при укладенні кредитного договору через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не могла у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснено працівниками відповідача їх умови.

Також згідно п. 1.5. кредитного договору цей договір є укладеним з моменту одержання кредитодавцем відповіді (Акцепту) Заявника/Позичальника про прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця за допомогаю електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Вважає, що оскільки застосування позичальником логіну та паролю відбувається щоразу при входженні до особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз, а також суперечить нормам Закону.

Фактично Акцеп пропозиції (оферти) ТОВ ?УкрКредитФінанс? укласти електронний договір з позивачем не був підписаний в порядку, передбаченому ст. 12 Закону ?Про електронну комерцію?, а тому прийняття (акцепт) нею пропозиції (оферти) ТОВ ?УкрКредитФінанс? укласти Договори здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону.

На її думку ТОВ ?УкрКредитФінанс? недотримало порядок укладення електронного договору, встановленого ст. ст. 11 та 12 Закону і укладений договір є таким, що не повинен прирівнюватися до договорів, укладених у письмовій формі.

Таким чином, ТОВ ?УкрКредитФінанс? фактично надало позивачу кредит шляхом безготівкового переказу, не на підставі договору чим порушено ч. 1 ст.6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", відповідно до якої фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору правила є невід`ємною частиною договору та разом з договором складають єдиний договір.

Правила взяті позивачем із сайту кредитодавця на поточну дату.

Згідно п. 12.8 правил надання споживчих кредитів ТОВ ?УкрКредитФінанс? дія кредитного договору припиняється:

12.8.1. За взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди.

12.8.2. В інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Тобто фактично даний кредитний договір укладено без порядку його припинення.

Поряд з цим, якщо аналізувати текст кредитного договору, приходимо до висновку про те, що договір не містить умов про відповідальність відповідача.

Відсутність у кредитному договорі умови про припинення дії договору, відповідальність відповідача є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до підпункту п. 8 правил надання споживчих кредитів ТОВ ?УкрКредитФінанс? позивач начебто підтверджує, що вона:

- надала згоду на передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку;

- надала згоду на те, що кредитодавець має право передати її персональні дані третім особам, в тому числі для оцінки фінансового стану та кредитоспроможності позичальника відповідно до внутрішніх документів кредитодавця (включаючи, але не обмежуючись, бюро кредитних історій, іншим кредитним або фінансовим установам, колекторським компаніям) для захисту законних прав та інтересів кредитодавця, стягнення заборгованості за договором, та реалізації умов договору.

Проте наголошує на тому, що відповідач їй абсолютно не повідомляв про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана нею згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною.

Вважає, що вищевказані підпункти п. 8 правил надання споживчих кредитів ТОВ ?УкрКредитФінанс? є незаконними та суперечать абз. 5,11 п.2 ст. 8 ЗУ ?Про захист персональних даних? .

Також необхідно зазначити, що надання згоди на обробку персональних даних за своєю правовою природою є правочином у сенсі статті 202 Цивільного кодексу України. В той же час статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Отже у володільця персональних даних після отримання відкликання згоди суб`єкта персональних даних більше не існує правових підстав для зберігання персональних даних, якщо строки зберігання таких даних не визначені законодавством (стаття 15 Закону).

Тому на думку позивача, відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання підпунктів п. 8 правил надання споживчих кредитів ТОВ ?УкрКредитФінанс?, щодо обробки персональних даних не дійсними.

Отже вона вважає, що є всі підстави для визнання кредитного договору недійсним в цілому.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними і в задоволенні позову потрібно відмовити.

Представник відповідача зазначив, що 16.09.2021 року між ТОВ ?УкрКредитФінанс? та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0797-9578, який є діючим та зобов`язання за яким позичальником невиконані.

Договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України ?Про електронну комерцію? та відповідно до правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що складають єдиний договір.

Крім того, звертають увагу суду, що укладення договору № 0797-9578 від 16.09.2021 р. між ОСОБА_1 та ТОВ ?УкрКредитФінанс? визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Договір про відкриття кредитної лінії між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України ?Про електронну комерцію? та відповідно до правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору.

Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua.), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Позивач в момент реєстрації на сайті відповідача створив власний особистий кабінет (п.2.1.18 правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації і т. д.

Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, а саме:

1) Позивач на сайті відповідача, здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.10 правил).

2) Заявка подавалася позивачем через особистий кабінет (п. 4.13. правил).

3) Відповідач проінформував позивача (п. 4.21. правил) про прийняте рішення по Заявці (стосовно можливості надання кредиту) (смс-повідомленням на телефонний номер та/або електронним листом на адресу електронної пошти позивача; розміщення інформації в особистому кабінеті і т.д.).

4) Позивач в особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.

5) Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч. 6 ст. 11 Закону України ?Про електронну комерцію?.

6) Відповідач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача.

Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення договору було б неможливе.

Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України ?Про електронну комерцію?, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

До того ж, позивачем на сайті відповідача самостійно створено особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача на сайті відповідача.

Так, відповідно до ст. 12 ЗУ ?Про електронну комерцію?, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 8 кредитного договору (реквізити сторін) наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Тобто, порядок підпису договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до ЗУ ?Про електронну комерцію?, а відтак сторонами дотриманого вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (п. 12 ст. 11 ЗУ ?Про електронну комерцію?).

Представник відповідача не погоджується із твердженнями позивача щодо ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 ЗУ ?Про споживче кредитування? зазначається, що споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією необхідною для отримання споживчого кредиту споживачем для прийняття усвідомленого рішення.

Крім того, відповідно до 7.2.1. договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? та статтями 9, 25 Закону України ?Про споживче кредитування? на сайті https://creditkasa.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Також, необхідно зазначити, що на офіційному веб-сайті відповідача - https://www.creditkasa.ua. у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо договору кредиту (примірний договір) та порядку його укладення, а саме, документи:

- Договір кредиту (примірний договір про відкриття кредитної лінії);

- Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (діючі на момент укладення договору);

- Паспорт споживчого кредиту;

- Згода на обробку персональних даних;

- Публічна інформація і т.д.

Крім того на веб-сайті відповідача розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Також зазначають, що з метою отримання кредиту, позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та в разі необхідності отримання додаткової інформації, він не обмежений в праві зателефонувати по зазначеним (розміщеним) на сайті відповідача телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? до укладення договору, вся необхідна інформація, передбачена чинним законодавством, повинна бути надана позичальнику. На виконання вимог даної статті на сайті https://creditkasa.ua така інформація розміщена та доступна для вільного ознайомлення.

Враховуючи вищевикладене відповідачем надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов договору кредиту, яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті відповідача: https://vvww.creditkasa.ua.

Також, звертають увагу суду, що кредитний договір № 0797-9578 від 16.09.2021р., є вже 2 (другим) договором укладеним між позивачем і відповідачем. Попередній договір позивачем виконано в повному обсязі.

Тобто, кредитний договір № 0797-9578 від 16.09.2021р. є вже не першим договором, що укладений між позивачем та відповідачем на аналогічних умовах.

Таким чином, посилання позивача на нечесну підприємницьку практику відповідача щодо ненадання інформації по кредитному договору, його нечіткість та незрозумілість є безпідставними та не відповідають дійсності.

Однак, оскільки позивач звертався до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, судом встановлено про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваного договору недійсним з указаних підстав (щодо порушень статтей 11, 18, 19 Закону України ?Про захист прав споживачів?, ст. 230 ЦК України).

Враховуючи викладене, в діях кредитодавця відсутні дії щодо порушення ст. 11, 18, 19 Закону України ?Про захист прав споживачів?, ст. 230 ЦК України та введення в оману позивача щодо істотних умов договору, а відтак умови договору відповідають закону, внутрішній волі позивача та погоджені між сторонами у спосіб та засіб визначеним законодавством.

Згода на обробку персональних даних надана позивачем містить виключний перелік даних, які передаються на обробку. Укладаючи договір, позивач був ознайомлений з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлений про всі його права.

Так, згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті відповідача, зокрема містить мету обробки, а саме виконання кредитного договору.

Виходячи із прямої норми даної статті та вимог законодавства у сфері фінансових послуг відповідач не тільки може, а і зобов`язаний обробляти персональні дані позивача до моменту припинення договірних відносин.

Також, звертають увагу суду, щодо відкликання згоди на обробку персональних даних.

Так, відповідно до листа Міністерства Юстиції України №5543-0-33-13/6.1 від 26.04.2013 надано роз`яснення Державній службі України з питань захисту персональних даних щодо відкликання згоди на обробку персональних даних.

Відповідно до статті 2 Закону, згодою на обробку персональних даних є добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про її надання, а володільцем персональних даних є фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб`єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки, кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України ?Про захист прав споживачів?; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг?, відповідно підстави для визнання Кредитного договору недійсним - відсутні.

В судове засідання, будучи належним чином повідомленою позивач не з`явилась, в позовній заяві просила суд проводити розгляд справи у її відсутність.

Представник ТОВ ?УкрКредитФінанс?, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ?УкрКредитФінанс? та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0797-9578.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту - кредитна лінія.

Згідно п. 2.1. кредитного договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту: 14 000,00 грн.

Пунктом 2.4. кредитного договору встановлений розмір процентів за користування кредитом: 3% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.5. кредитного договору заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня отримання кредиту.

Також згідно п. 2.7. кредитного договору реальна річна процентна ставка: 572 462 %.

Пунктом 2.9. кредитного договору визначено, що Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в договорі, і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Пунктом 1.3. кредитного договору визначена мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб позичальника.

Крім того, відповідно до 7.2.1. договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? та статтями 9, 25 Закону України ?Про споживче кредитування? на сайті https://creditkasa.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Згідно із частинами першою та другою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 ?Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин? роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України ?Про захист прав споживачів?.

Згідно зі статтею 11 Закону України ?Про захистправ споживачів? (у редакції чинній на час укладення спірного правочину) цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України ?Про споживче кредитування?.

Частиною 2 статті 9 Закону України ?Про споживчекредитування? передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частинами 9 та 10 вищевказаної статті Закону України ?Про споживче кредитування? встановлено, що на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Це положення не застосовується, якщо кредитодавець на момент вимоги має підстави не продовжувати або не бажає продовжувати процес укладення договору про споживчий кредит із споживачем. Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У пункті 12 статті 9 Закону України ?Про споживче кредитування? передбачено, що у разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Таким чином, нормами Закону України ?Про споживче кредитування? передбачено вимоги щодо надання споживачу повної інформації про умови кредитування та іншої з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору. Також передбачене право споживача вимагати отримання відповідної інформації. Так у пункті 12 статті 9 вказаного Закону передбачена відповідальність кредитодавця у випадку ненадання визначеної у статті 9 інформації. При цьому, законодавець не пов`язує ненадання такої інформації із недійсністю укладеного в подальшому кредитного договору.

Частиною першою статті 15 Закону України ?Про споживче кредитування? споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Згідно із пунктом 7 кредитного договору позичальник підтверджує, що до підписання даного договору кредитодавець надав йому інформацію, що передбачена законодавством України про фінансові послуги та про захист прав споживачів, а також що надана інформація є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансової послуги, що надається кредитодавцем, у чіткій та зрозумілій формі отримав від кредитодавця інформацію, необхідну для свідомого вибору та підписання цього договору, без нав`язування придбання фінансової послуги.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір містить графік платежів, з яким позивач ознайомлена.

За змістом частин першої-третьої статті 18 Закону України ?Про захист прав споживачів? продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Проаналізувавши зміст укладеного сторонами спірного договору, судом встановлено, що підписанням цього договору позивач підтвердив, що інформація, зазначена у частині другій статті 12 Закону України ?Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг? ним отримана для свідомого вибору та підписання договору.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі, позика надана через веб-сайт позикодавця.

У статті 3 Закону України ?Про електрону комерцію? міститься визначення терміну електронного договору, яким визнано домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту, яка здійснюється за допомогою складання документу, який втілюється в електронному документі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України ?Про електронні документи та електронний документообіг?, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Положеннями статті 8 Закону України ?Про електронні документи та електронний документообіг?, визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України ?Про електронні документи та електронний документообіг? електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частиною першою статті 7 ?Про електронні документи та електронний документообіг? оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України ?Про електронні довірчі послуги?.

Щодо посилань позивача на порушення норм статті 8 Закону України ?Про захист персональних даних?, то суд керується наступним.

Згідно із статтею 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 2 Закону України ?Про захист персональних даних? передбачено, що згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (стаття 11 Закону України ?Про інформацію?).

Згідно із пунктом 8 кредитного договору, заявник, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, реєструючись на сайті, надає свою згоду на: передачу кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника, його спроможності виконати зобов`язання згідно з договором; виконання зобов`язань і реалізація прав сторонами за договором; забезпечення повернення кредиту, у тому числі за допомогою всіх засобів зв`язку, які надані позичальником під час укладення та/або виконання договору; повідомлення інших учасників ринку фінансових послуг про платоспроможність позивача та виконання ним кредитних зобов`язань; відступлення кредитодавцем права вимоги третім особам.

У вищезазначеному пункті договору ОСОБА_1 надала безумовну згоду на збір, обробку, зберігання, оновлення використання персональних даних ТОВ "УкрКредитФінанс" у формі з метою і в порядку, визначеними законодавством України про захист персональних даних, а також позичальник надала свою згоду на передачу її персональних даних третім особам виключно на підставі договору.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У силу статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України ?Про захист персональних даних?.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 76 - 83, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрКредитФінанс" про визнання недійсним кредитного договору за № 0797-9578 від 16 вересня 2021 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.