ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1142/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/474/22 Категорія: на ухвалу Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 , Мошнівська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Мошнівська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та її поділ,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Мошнівська ОТГ Тубільцівський Старостинський округ та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 ; поділити земельну ділянку між ним та відповідачем ОСОБА_2 , розташовану в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подав до суду заяву від 12 липня 2022 року, якою просив накласти арешт на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що раніше йому вже тричі судом було відмовлено в задоволенні заяви про накладення арешту на земельну ділянку, оскільки ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2021 року було накладено арешт на дану земельну ділянку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року ухвалено, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 09 червня 2021 року продовжують діяти до надбання судовим рішенням законної сили.

На момент постановлення ухвали суду від 19 травня 2022 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, указане рішення суду ще не набрало законної сили та перебувало на розгляді в Черкаському апеляційному суді.

В заяві зазначав, що вищевказане судове рішення набрало законної сили та ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року арешт за заявою третьої особи ОСОБА_3 знято.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 вважав, що є підстави для задоволення його заяви.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року заяву про накладення арешту на земельну ділянку повернуто позивачу ОСОБА_1 , оскільки в його діях вбачається зловживання процесуальним правом.

Ухвала обґрунтована тим, що подання позивачем четвертий раз однієї і тої самої заяви про забезпечення позову, та надання таких доказів, які не несуть підтвердження того, що відповідач може відчужити земельну ділянку дає обґрунтовані підстави вважати, що має місце недобросовісне використання наданих законом процесуальних прав на звернення до суду з заявою.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року та накласти арешт на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 .

У апеляційній скарзі вказує, що раніше йому тричі було відмовлено в заяві про накладення арешту на дану земельну ділянку через відсутність достатніх для цього доказів.

Вважає, що представник відповідача свідомо затягує розгляд даної справи з метою реалізації відповідачем спірного майна.

Від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, так як мотиви ОСОБА_1 про нібито чиєсь бажання всупереч закону відчужити спірну земельну ділянку є надуманими.

Вказують, що суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та справедливого рішення, визнавши звернення ОСОБА_1 до суду в четвертий раз із тією самою заявою про забезпечення позову зловживанням процесуальними правами із застосуванням відповідних наслідків - повернення такої заяви.

Посилання в апеляційній скарзі щодо затягування представником відповідача розгляду справи вважають безпідставними.

Від ОСОБА_1 на адресу апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що за його заявами до ЄРДР внесено відомості щодо шахрайських дій відповідача ОСОБА_2 відносно спірної земельної ділянки та щодо колективного наклепу на нього.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вище вимогам.

Пунктом 2 частини 2 статті 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

При цьому частиною 3 статті 44 ЦПК України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву, виходив з того, що ухвалами Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року, 19 травня 2022 року, 13 червня 2022 року в задоволенні заяв про забезпечення позову ОСОБА_1 було відмовлено. Звертаючись до суду з аналогічною заявою в четвертий раз заявником також не надано нових належних, допустимих та достовірних доказів, що підтвердили б твердження останнього, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17 лютого 2022 року, 18 травня 2022 року, 06 червня 2022 року звертався до суду із заявами про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Ухвалами Черкаського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року, 19 травня 2022 року та 13 червня 2022 року відмовлено в задоволенні указаних заяв ОСОБА_1

ОСОБА_1 12 липня 2022 року подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Підставою для звернення з указаною заявою стало те, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2021 року було накладено арешт на спірну земельну ділянку.

Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 09 червня 2021 року продовжують діяти до надбання судовим рішенням законної сили.

На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про накладення арешту від 12 липня 2022 року указане судове рішення набрало законної сили.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 червня 2022 року арешт за заявою третьої особи ОСОБА_3 знято.

Аналізуючи зміст поданих ОСОБА_1 до суду першої інстанції заяв про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, колегія суддів приходить до переконання, що у заяві від 12 липня 2022 року зазначені інші обставини, ніж у попередніх заявах про накладення арешту на земельну ділянку.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення ОСОБА_1 заяви про накладення арешту на земельну ділянку через зловживання ним процесуальним правом, є помилковим та суперечить положенням п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що цивільне процесуальне законодавство не передбачає повноважень апеляційного суду щодо накладення арешту на майно за результатами розгляду ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалуЧеркаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді