Номер провадження: 22-ц/813/7205/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.09.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/10826/20

Номер провадження: 22-ц/813/7205/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України, в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

- апелянт (особа, яка не приймала участі у справі) ОСОБА_2 ,

розглянув у передбаченому ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України порядку заяву адвоката Гареєва Євгена Шамільовича, діючого від імені Мінкен Наталії, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України, в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановив:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України, в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк), звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 : 1) заборгованість станом на 15.05.2020 року в розмірі 23 217,49 грн. з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) 16 628,07 грн.; - проценти за користуванням кредитом 5 234,44 грн.; - комісія 15,00 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 835,34 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 262,40 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 155,57 грн.; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 86,67 грн.; 2) судовий збір у розмірі 2 102 грн..

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року задоволено вищевказані позовні вимоги Банку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заборгованість у розмірі - 23 217,49 гривень з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) 16 628,07 грн.; - проценти за користування кредитом 5 234,44 грн.; - комісія 15,00 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 835,34 грн.; - 3% проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 262,40 грн.; - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 155,57 грн.; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 86,67 грн.. Також стягнуто судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 гривні.

Адвокат Гареєв Євген Шамільович, діючий від імені ОСОБА_2 , як особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішенням, яким закрити провадження у справі. Стягнути з позивача витрати на судовий збір.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року.

Закрито провадження у справі №522/10826/20 за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

21 вересня 2022 року на адресу апеляційного суду від адвоката Гареєва Є.Ш, діючого від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з АТ «Державний ощадний банк України» витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 3 153 грн..

За правилами, передбаченими ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому ж самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час ти місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду клопотання про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1, 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у таких випадках: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Порядок розподілу судових витрат між учасниками справи в цивільному процесі регламентовано статтями 141-142 ЦПК України, положення яких серед іншого передбачають можливість компенсації судових витрат у разі закриття провадження у справі.

Зокрема частина п`ята статті 142 ЦПК України передбачає право відповідача у випадку закриття провадження у справі заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 308/9100/19-ц (провадження № 61-6095св20).

При цьому, право на відшкодування судових витрат мають як учасники справи (сторони та треті особи), так і особи, які не були учасниками справи під час провадження у суді першої інстанції, однак звернулися з відповідними апеляційними скаргами, якщо судом апеляційної інстанції відповідне судове рішення ухвалено на їх користь.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 9901/378/19 та Верховним Судом у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 520/15102/2020.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою статті 142 ЦПК України, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом статті 255 ЦПК України закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення рішення суду у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Стягнення з позивача понесених учасниками справи судових витрат, зокрема, у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача, а за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених учасникам справи витрат, пов`язаних з розглядом справи, останнім згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заява про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, не містили доводів, які саме дії позивача є необґрунтованими.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Проте, заява адвоката Гареєва Є.Ш. про ухвалення додаткового рішення доводів про необґрунтованість дій позивача АТ «Державний ощадний банк України» при поданні позову не містить, не встановлено фактів зловживання позивачем своїми процесуальними правами і Одеським апеляційним судом при закритті провадження у справі ухвалою від 16 вересня 2022 року.

Оскільки закриття провадження у розглядуваній справі автоматично не підтверджує необґрунтованість дій позивача або зловживання ним своїми процесуальними правами, підстави для покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України відсутні.

Крім того, ЦПК України у випадку закриття провадженні у справі не передбачає можливості покладення на відповідача обов`язку компенсувати судові витрати особі, яка не брала участі у справі і подала апеляційну скаргу.

Щодо вимог про стягнення з позивача витрат на сплату судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне, роз`яснити учасникам справи, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі наявності підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», а саме: у разі закриття (припинення) провадження у справі, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, питання про повернення судового збору особі, яка його сплатила, за таких обставин має вирішуватися відповідною ухвалою, а не додатковим рішенням.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви адвоката Гареєва Євгена Шамільовича, діючого від імені ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі.

Згідно із частиною 5 ст. 270 ЦПК України про відмову ухвалити додаткове рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 270, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

У задоволенні заяви адвоката Гареєва Євгена Шамільовича, діючого від імені ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе