Справа № 578/6/20
Провадження № 2/575/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.А.

представника позивачки адвоката Нежевело В.В.

(в режимі відеоконференції)

представника відповідача ОСОБА_1 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Писарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визначення порядку користування земельною ділянкою за площею її розташування на місцевості та по межі із сусідньою земельною ділянкою,

установив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою в якій просила встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою по місцю забудови домогосподарства , що належить їй на праві власності по АДРЕСА_1 , з урахуваннм виділеної наявної на місцевості площі земельної ділянки відповідно до рішення зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколом № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку , господарських споруд та надвірних будівель , в тому числі по межі розташування земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_1 із земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 на підставі висновку за наслідками проведення експертного дослідження.

Пізніше позивачем було змінено позовні вимоги, вона просить визнати протиправною бездіяльність Краснопільської селищної ради Сумського району та зобов`язати здійснити впорядкування присадибних земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по межі їх реального розташування на місцевості та фактичного використання землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як власниками будинковолодінь з житловими будинками , господарськими спорудами та надвірними будівлями , з урахуванням наявної документації по земельним питанням по місцю розташування земельних ділянок та рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколу № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і висновку експерта № 32 від 1 березня 2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі наданої пропозиції щодо впорядкування присадибних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 по межі їх реального розташування на місцевості фактичного використання , здійснити визначення чіткої межі між двома присадибними земельними ділянками , що розташовані по сусідству за адресами АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 між землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в тому числі як власниками будинковолодіння .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Нежевело В.В. позовні вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_2 успадкувала право власності на земельну ділянку після смерті своїх батьків . Так її батькові ОСОБА_4 земельна ділянка була передана у власність за рішенням зборів уповноважених колгоспу ім.газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 2076 року у розмірі 0, 07 га . Рішенням виконкому Краснопільської районної ради від 27 липня 1976 року надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу свідоцтва для забудови по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 придбав будинок по АДРЕСА_2 . Тому ОСОБА_2 звернулася до Краснопільської селищної ради Сумського району з заявою про впорядкування земельної ділянки , реальному її розташуванню станом на 1975 рік , а саме по межі з господарством за адресою АДРЕСА_2 , але відповідач відмовив у задоволенні її вимог , що стало підставою для звернення до суду . Крім того зазначає, що в ході проведення експертизи було встановленно порушення ОСОБА_5 меж земельної ділянки ОСОБА_2 і тому позивач просить орган місцевого самоврядування вирішити питання про порушене право позивача .

Представник відповідача Краснопільської селищної ради Воропай М.В. позовні вимоги не визнала та пояснила , що рішенням погоджувальної комісії Самотоївської сільської ради в присутності контролюючих оргнані Краснопільського району12 квітня 2005 року між садибами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було встановлена та закріплена межа між спірними земельними ділянками . Акт комісії затверджено рішенням 19 сесії 4 скликання від 20 травня 2005 року . Вище вказане рішення не оскарпжувалось і діє.

За заявою ОСОБА_2 з якою вона звернулась до Головного управляння Держкомзему у Сумській області було створено комісію з метою перевірки правильності попереднього рішення узгоджувальної комісії . За результами роботи комісії було складано акт від 25 листопада 2009 року ,який затверджено рішенням 26 сесії 5 скликання Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року « Про затвердження акту погоджувальної комісії»

Рішення 26 сесії 5 скликання Самотоївсої сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року « Про затвердження акту погоджувальної комісії» позивачем , в порядку адміністративного провадження,було оскаржено до Краснопільського районного суду. Рішенням Краснопільського районного суду від 8 липня 2013 року у справі № 578/302/13-а відмовлено у задоволенні позовних вимог . 17 жовтня 2013 року рішення Краснопільського районного суду від 8 липня 2013 року залишено без змін Харківським апеляційним адміністративним судом.Рішення суду набрало законної сили. Вважає, що спір між сторонами вирішено. Висновок експертизи просить визнати недопустимим доказом , оскільки в його основу покладено виміри зазначені у скасованих за рішенням Краснопільського районного суду державних актах виданих на ім`я ОСОБА_5 , оскільки під час їх виготовлення було допущено похибку у розмірі земельних ділянок.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона в складі комісії до якої входили представники Держкомзему ,за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , комісійно з урахуванням планів на забудови садиб, технічних паспорів на домоволодіння ще 80-х років, фотозйомки та враховуючи фактичне користування земельними ділянками , шляхом промірів , визначили межі земельних ділянок та склали акт комісії . В акті зазначено , що межа між сараєм ОСОБА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_3 проходить на відстані 0, 40 м. Акт погоджувальної комісії був затверджений рішенням сесії у 2009 році. Рішення сесії Самотоївської сільської ради про затвердження акту погоджувальної комісії ОСОБА_7 оскаржила до суду. В задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Вважає, що межа між господарствами визначена , спір урегульований . Відстать між сараєм та земельною ділянкою ОСОБА_5 була більша , але після облицювання його цеглою- розмір зменшився . ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було запропоновано поділити спірну земельну ділянку , але ОСОБА_5 відмовився. ОСОБА_2 ОСОБА_8 було надано право на приватизацію земельних ділянок у площею, 025 га. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було виготовлено технічну документацію на земельні ділянки але межі визначені зі слів кожного з них і не відповідали дійсності , тому відмовлено у затвердженні технічної документації. Так у технічній документації ОСОБА_2 земельна ділянка складала 0, 48 га , а за сараєм більше 3,00 м.

При проведенні експертизи вона була присутня як представник селищної ради .Межа визначена погоджувальною комісією відповідає фактичному землекористуванню ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Зазначила , що по межі на вимогу ОСОБА_2 ОСОБА_3 частково встановив шиферну огорожу. Межа проходить по забору , металевим стовпам з натягнутою сіткою встановлених ОСОБА_2 . На земельних ділянках ростуть багорічні дерева посаджені власниками господарств . Земельну ділянку ОСОБА_3 успадкував після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і має право на завершення приватизації.

Есперт ОСОБА_9 пояснив, що при проведенні експертизи він відповідав на питання , які були поставлені в ухвалі суду . Ним було проведено аналіз даних наданих судом ,обмінні файли , а також зйомки місцевості проведеної спеціалістами . Чорним кольором на схемі позначено фактичну межу земельних ділянок , вона проходить майже по стіні сараю. Крім того зауважив , що фактичне землекористування визначено по огорожі, натягнутій металевій сітці, наявні два кілки,а по городу по уявній межі .Для проведення експертизи ним були використані архівні дані про земельні ділянки за адресою АДРЕСА_2 , оскільки інформація про дані земельні ділянки на публічній карті відсутня . Якби питання були визначені по іншому він би не використовував координати обмінних файлі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2 і діє на підставі доручення, а тому їй відомі всі подробиці цього земельного спору а також вона фактично проживає в АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 . Так земельна ділянка за вище вказаною адресою була надана її дідусеві ОСОБА_11 в розмірі 0, 07 га під забудову . Він побудував будинок та інші будови, які успадкувала її мама ОСОБА_2 у 1989 році В 1995 році ОСОБА_2 приватизувала земельну ділянку у розмірі 0, 88 га . В 2002 році вирішила оформити право власності на дану земельну ділянку . ОСОБА_5 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 придбав у ОСОБА_12 , а в 2002 році при оранці належної земельної ділянки переорав земельну ділянку , яка перебуває в користування ОСОБА_2 за сараєм .З цього часу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виник земельний спір для вирішення якого вона зверталась до сільської ради, Краснопільської районної ради, народних депутатів , прокуратури , але до цього часу спір не вирішено і ОСОБА_2 позбавлена можливості отримати правстановлюючі документи на земельну ділянку . Також зазначила, що сарай під літерою «е» в технічній документації на домоволодіння був побудований до 1989 року , але в послідуючому перебудований без зміни розмірів . Для обслуговування сараю необхідний доступ близько 3 м. , а не 40 см. як це зазначила комісія сільської ради, яка неправомірно посилається на аерозйомку 1993року .Земельна ділянка ОСОБА_5 знаходиться схилом до земельної ділянки ОСОБА_2 і вода постійно тече під сарай. Запропонувала з метою вирішення земельного спору земельну ділянку ОСОБА_13 пересунути на земельну ділянку , що належить селищній раді , колись буда дорога , а на даний час протоптана доріжка , а їм надати 3 м.для обслуговування сараю. Посилаючись на технічну документацію на домоволодіння зазначає, що за сараєм зазначено відстань близько 3м. Також підтвердила, що їй відомо , що Державний акт , який був виданий ОСОБА_5 за рішенням суд визнаний не законним , а їх спір , щодо встановлення межі залишився без вирішення оскільки рішенням суду відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть виданими Самотоївською сільською радою Краснопільського району Сумської області (т. 1 а.с. 10-11)

Зміна прізвища ОСОБА_15 на ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про одруження ( т. 1 а.с. 10)

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок в с. Самотоївка Самотоївської сільської ради від 11 січня 1990 року в АДРЕСА_2 належить колгоспному двору , головою якого є ОСОБА_2 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Краснопільської районної ради народних депутатів від 22 листопада 1989 року № 251 - підстава оформлення права власності на житловий будинок в сільській місцевості .

Даний житловий будинок зареєстрований Сумським обласним об`єднаним бюро технічної інвернтарізації на праві особистої власності -колгоспним двором , головою якого є ОСОБА_2 . Дата реєстрації 05.12 1990 року ( т. 1 ст. 12 )

Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано 13 червня 2017 року державним реєстратором Степанівської селищної ради Сумської області за реєстраційним номером 223 за ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 13)

З архівного витягу виданого Державним архівом Сумської області слідує, що рішенням загальних зборів колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 .07 1975 року виділено ОСОБА_4 присадибну ділянку під забудову на присадибній ділянці ОСОБА_16 в розмірі 0, 07 га. ( т.1 а.с. 16, 20-22)

Рішенням виконкому Краснопільської районої ради від 27 .07.1976 року надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу свідоцтва про забудову садиби по Самотоївській сільській Раді : ОСОБА_4 , що підтверджується архівним витягом, ( т. 1 а.с. 17-18,24-24)

Рішенням виконкому Самотоївської сільської ради від 11 жовтня1989 року № 37 у зв`язку зі смертю матері ОСОБА_14 призначено нового голову колгоспного двору - ОСОБА_2 та порушено клопотання перед Крансопільським райвиконкомом про видачу свідоцтва про право власності на нового голову колгоспного двору ( т. 1 а.с. 29)

Дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Самотоївка надано ОСОБА_17 рішенням виконкому Краснопільської районної ради № 296 за 1980 рік. (т.1 а.с. 32)

З договору купівлі продажу від 20 квітня 1987 року слідує, що ОСОБА_18 ( за дорученням ОСОБА_19 ) продав ,а ОСОБА_5 купив житловий будинок з надвірними будовами в с. Самотоївка .Договір посвідчено секретарем виконавчого комітету Самотоївської сільської ради . ( т. 1 а.с. 33)

З довідки виданої виконкомом Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області розмір земельної ділянки за фактичними промірами ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 по городу складає 28, 9 м шириною. , а розмір присадибної земельної ділянки складє 0, 35 га та затвержено рішенням Самотоївської сільської ради від 26 квітня 2005 року (т.1 а.с.34-. 35) .

З акту комісії від 12 квітня 2005 року слідує,що було проведено перевірку спірного питання меж земельних ділянок між господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідно до викопіровки з аерофотозйомки 1993 року та тех. паспортів . Встановлено межу та закріплено дерев`яними кілками. Промірами було встановлено, що ширина по городу складає 29,24 м. ,проміри між будинком і кінцем сараю співпадаєть з промірами на схемі -16, 20 м. Встановлено межу між земельними ділянками ОСОБА_5 і ОСОБА_2 і закріплено дерев`яними кілками.Межа від городу ОСОБА_2 відступлена на 0, 40 м, а від стіни сараю на 20 см. ,звільнено прохід за сарай для ОСОБА_2 . Акт погоджувальної комісії по заяві ОСОБА_2 затверджено рішенням дев`ятнадцятої сесії четвертого скликання Самотоївської сільської ради від 20 травня 2005 року (т. 1 а.с.36- 37)

14 жовтня 2009 року рішенням № 36 виконкому Самотоївської сільської ради надано дозвіл на добудову до сараю і перепланування житлового будинку ОСОБА_2 на її садибі в АДРЕСА_2 ( а.с. 40)

В листопаді 2009 році погоджено добудову до сараю розміром 10м на 3, 5 м. та перепланування будинку , що слідує з довідки про погодження прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію , площа земельної ділянки 0, 35 га ( а.с. 41 ).

Відповідно рішення Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 29 грудня 2009 року відмовлено у затвердженні технічної документації виготовленої ТОВ « Три кити" - підстава для видачі державного акта з промірами за спорудою 3, 63 м в сторону ОСОБА_5 оскільки не має документального підтвердження - підтверджено відстань 0, 40 см., проміри по вул. 35, 54 м. також не відповідають фактичному використанню. Розмір земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення селянського господарства за технічною документацією , площа ріллі, складає 0, 3824 га. ( а.с. 41)

Рішенням Самотоївської сільської ради від 22 квітня 2016 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 . Загальна площа земельної ділянки о, 42 га , під забудовою 0,04 га , для ведення особистого селянського господарства 0, 38 га. ( т. 1 а,с49)

З технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 слідує, що головою колгоспного двору станом на 20 вересня 1989 року була ОСОБА_2 . Технічний паспорт виготовлявся станом на 6 жовтня 2009 року та станом на 1 лютого 2017 року у технічних паспортах зазначено замовник ОСОБА_2 .

З технічної документації слідує, що в господарстві ОСОБА_2 сарай під літерою И ,який знаходиться по межі з ОСОБА_3 побудовано у 1991 році, сарай під літерою Е -у1995 році,навіс під літерою Д -1990 році. ( а.с. 71-89)

Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 видано ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Краснопільського районної ради від 22 листопада 1989 року № 201 , як голові колгоспного двору. ( т.1 а.с. 88)

З інвентаризаційної справи по АДРЕСА_2 слідує, що відповідно до договору купівлі продажу від 20 квітня 1987 року ОСОБА_17 ( за дорученням ОСОБА_19 ) продав а ОСОБА_5 купив будинок з надвірними будовами за вищевказаною адресою .Договір зареєстровано 3 вересня 2004 року .

З інвентарної справи по АДРЕСА_2 слідує, що відповідно до свідоцтва про право власності виданого за рішенням Краснопільського райвиконкому від 11 січня 1990 року головою колгоспного двору є ОСОБА_2 .

Рішенням Самотоївської сільської ради від 11 жовтня 1989 року головою колгоспного двору призначено ОСОБА_2 та порушено клопотання перед Краснопільским райвиконкомом про видачу свідоцтва про право власності . За обмірами проведеними станом на 1989 рік розмір сараю «е» становит 3,25 м на 5,75м . Станом на 2009 рік розмір сарай під літерою « е» становить 3,54 м на 5,88 м. Крім того побудовано сарай під літерою «и» навіс під літерою «д» , які відповідно до схеми (плану земельної ділянки ) за 1989 рік та 2009 рік фактично примикають до межі земельної ділянки. 6 жовтня 2009 року був складений акт поточних змін в якому зазначено, що сарай « Б» і «Е» перебудовані з іншого матеріалу на тому з місці та збудовано навіс « Д» та сарай « и»

З рішення Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 30 січня 1995 року ОСОБА_2 передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 25 га в тому числі під забудовою 0, 04 га , для ведення особистого підсобного господарства - 0, 21 га ( а.с. 84)

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на замовлення ОСОБА_2 ,виготовлена у 2017 року. У плані земельної ділянки - зазначено відстань від сараю до межі з ОСОБА_3 - 3, 95 м, що не відповідає фактичному користуванню. Дані про затвердження технічної документації у матеріалах справи відсутні ( а.с. 90-123)

Відповідно до земельно-кадастрової книги присадибних ділянок громадян Самотоївської сільської ради станом на 1 .01.2008 року за № 411 зазначено ОСОБА_5 всього -0,25 га в тому числі рілля 0,22 га , під забудовою 0, 03га. , за № 412 ОСОБА_2 -всього 0, 35 га ,рілля-0, 31 га , під забудовою 0, 04 га. ( т. 2 а.с. 192).

З висновку земельно технічної експертизи від 1 березня 2021 року слідує,що було проведено обстеження земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , використано плани земельних ділянок на державних актах серії ЯД № 181910 з кадастровим номером :01:009:0205, яка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0, 0667 га та державний акт серії ЯД № 181911 кадастровий номер:01:009:0206 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1715 га , інвентарізаційні справи , топографо-геодезична ( кадастрова) зйомка земельних ділянок.

Інформація, згідно даних публічної карти України про земельну ділянку з кадастровими № :01:009:0205та :01:009:0206 відсутня .

У висноку експертизи зазначено, що встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі , технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки .

Відновлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. В разі її відсутності розробляється технічна документаціяя з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) .

Експерт дійшов висновку , що фактичне землекористування у виді паркану та умовних меж ( по городу) а також контури земельної ділянки по АДРЕСА_2 зазначені у державних актах виходять на територію суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 Крім того встановлено, що фактично ОСОБА_3 використовує земельну ділянку 2516 кв.м. ,а ОгулаР.І.- 5004 кв.м.(т.4 а.с. 12-37 )

Слід зауважити , що ОСОБА_5 дізнавшись про невідповідність його Державних актів фактичному користуванню земельними ділянками звернувся до суду і рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 серпня 2010 року у справі № 2-86/2010 , позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено , Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД № 181910 та актах серії ЯД № 181911 видані 27 липня 2007 року визнано не чинними ( т. 1 а.с. 57-59).

Рішенням 26 сесії сільської ради п`ятого скликання Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року було затверджено акт погоджувальної комісії від 25 листопада 2009 року по справі ОСОБА_2 . У рішенні зазначено, що по земельній ділянці ОСОБА_2 підстав для видачі державного акта з промірами за спорудою сараю 3, 63 м в сторону ОСОБА_5 не має , оскільки по всіх документах значиться 0, 40 м. Також затверджена площа земельної ділянки в цілому 0, 3824 га.

Дане рішення ОСОБА_2 було оскаржене в адміністративному порядку. Постановою Краснопільського районного суду Сумської області від 8 липня 2013 року у справі № 578/302/13-а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Самотоївської сільської ради Сумської області третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та зобов`язання вчинити дії, відмовлено (. матеріали адміністративної справи № 578/302/13-а)

Отже рішенням 26 сесії сільської ради п`ятого скликання Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року , яким затверджено акт погоджувальної комісії від 25 листопада 2009 року по справі ОСОБА_2 фактично закріплені результати вирішення земельного спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що не суперечить змісту повноважень сільської ради , наданим ій Земельним кодексом України та законом України « Про місцеве самоврядування» так зазначено в ухвалі Харківського адміністративного апеляційного суду.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства( ст. 15 ЦК України )

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ст.3 Земельного кодексу УРСР в редакції, що діяла станом на 1976 рік зазначено , що відповідно до Конституції СРСР і Конституції Української РСР земля є державною власністю, тобто всенародним добром.

Земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування. Дії, які в прямій або прихованій формі порушують право державної власності на землю, забороняються.

В ст. 4 Земельного кодексу УРСР зазначено , що вся земля в Українській РСР входить до єдиного державного земельного фонду, який відповідно до основного цільового призначення земель складається з: земель сільськогосподарського призначення, наданих у користування колгоспам, радгоспам та іншим землекористувачам для сільськогосподарських цілей; земель населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); земель промисловості, транспорту, курортів, заповідників та іншого несільськогосподарського призначення; земель державного лісового фонду; земель державного водного фонду; земель державного запасу.

З ст. 58 Кодексу УРСР слідує, що присадибні землі використовуються для надання присадибних земельних ділянок колгоспним дворам, а також сім`ям робітників і

службовців та інших громадян, які проживають на території колгоспу. Вільні присадибні землі використовуються колгоспами для громадських потреб.

Отже твердження представника позивача, що земельна ділянка батьку позивачки ОСОБА_4 була передана у власність у 1975 році не відповідає діючому на той час земельному законодавству . Крім того слід зауважити , що суду надано докази про виділення ОСОБА_4 земельної ділянки під забудову у розмірі 0, 07 га за рахунок земельної ділянки , яка перебувала у користуванні ОСОБА_20 . За заявою ОСОБА_2 їй в приватну власність передано -0, 04 га для будівництва та 0, 21 га для особистого селянського господарства, але відсутні докази, які б свідчили про надання їй або її батькові ОСОБА_4 земельної ділянки понад 0, 07га .Станом на 2008 рік відповідно до земельно-кадастрової книги за ОСОБА_2 значилось 0,04 га для будівництва та 0, 31 для особистого селянського господарства . У 2009 році загальна площа земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_2 складала 0, 3834 га . За висновком експертизи станом на 2021 рік площа земельної ділянки , якою коритується ОСОБА_2 складає 0, 5004 га. При цьому слід зауважити , що загальна площа земельної ділянки ОСОБА_3 складає 0, 25 га.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України ( в редакції чинній на 1992 рік) громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад

норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими

угодами.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Положеннями статей 6, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час надання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дозволу на приватизацію) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га.

Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет).

Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК України. Установлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція № 43).

Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року .

Пунктами 1.15 та 1.16 Інструкції № 43 визначено суб`єктів розробки технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку та документи, необхідні для технічної документації.

До технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку обов`язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність (пункт 1.17 Інструкції № 43).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції № 43 роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності:підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки;складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Відповідно до положень статті 55 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» у редакції, чинній на час, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

За змістом ст. 12 ЗК України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень сільської ради) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить, зокрема, і вирішення земельних спорів.

Ч.1,3 ст. 158 ЗК України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом ст. 33 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.

Ч 4 ст. 158 ЗК України визначено , що у разі вирішення земельних спорів органами місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, будь-яка зі сторін спору у разі незгоди із прийнятим відповідними органами рішенням, має право на його оскарження в судовому порядку.

Конституційний Суд України вважає, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст.4, п.1 ч. 1 ,2 ст. 17 КАС України ) ( справа № 1-6/2010 від 1 квітня 2010 року)

Отже ОСОБА_2 не погодившись з рішенням Самотоївської сільської ради від 29 грудня 2009 року про затвердження рішення погоджувальної комісії та вважаючи його таким , що порушує її права оскаржила його до суду . Постановою суду в задоволенні позовних вимог їй було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили і підлягає виконанню.

Як пояснила свідок ОСОБА_6 межа між господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлена по фактичному користуванню актом погоджувальної комісії та забиті два кілки . Експерт ОСОБА_9 підтвердив , що на сьогодні межа проходить по огорожі та є два кілки .

Суд не вбачає підстав для визнання свідчень свідка ОСОБА_6 недопустимии доказами , як це просила представник позивача ОСОБА_21 з тих підстав , що ніби то вона «путалась у показах». Свідок ОСОБА_6 відповідаючи на питання представника позивача ОСОБА_21 намагалась свої відповіді підтвердити письмовими доказами.

Що стосується висновку експертизи , то ще раз підтверджено , що державні акти на право власності земельними ділянками ОСОБА_5 , які визнані рішенням суду нечинними ,були виготовлені з порушенням норм земельного законодавства .

Суд вважає що взявши дозвіл на виготовлення технічної документації , що підтверджується рішеннями Самотоївської сільської ради за 2012 рік та 2016 рік ОСОБА_5 та ОСОБА_2 погодились з рішеннями Самотоївської сільської ради про погодження меж земельних ділянок і повинні їх дотримуватися при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі .

Отже на даний час межа встановлена рішенням погоджувальної комісії, існує, не змінювалась . Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду порушень при її встановленні , або перевищенні повноважень сільською радою не встановлено.

Оцінивши докази надані стронами відповідно до ст.83-84 ЦПК України з точки зору належності,достовірності , достатності у їх сукупності суд вважає, що вимога позивача до Краснопільської селищної ради про здійснення впорядкування присадибних земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по межі їх реального розташування на місцевості та фактичного використання землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,як власниками будинковолодінь з житловими будинками , господарськими спорудами та надвірними будівлями , з урахуванням наявної документації по земельним питанням по місцю розташування земельних ділянок та рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. газети « Правда» Краснопільського району Сумської області від 17 липня 1975 року , протоколу № 3 в розмірі 0, 07 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і висновку експерта № 32 від 1 березня 2021 за результатами проведення земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі наданої пропозиції щодо впорядкування присадибних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 по межі їх реального розташування на місцевості фактичного використання , здійснити визначення чіткої межі між двома присадибними земельними ділянками , що розташовані по сусідству за адресами АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 між землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в тому числі як власниками будинковолодіння .не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 10, 15, 27, 31, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визначення порядку користування земельною ділянкою за площею її розташування на місцевості та по межі із сусідньою земельною ділянкою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 24 лютого 2022 року.

Cуддя Н.Г. В`юник