Справа № 523/9046/21
Провадження №2/523/164/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"29" липня 2022 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №16, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» до ОСОБА_1 про виселення, -

встановив:

Державний професійно-технічний навчальний заклад «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» звернувся з позовом до ОСОБА_1 та просив суд виселити його з незаконно займаної ним квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає відповідач знаходиться на балансі зазначеного навчального закладу, є державною власністю, перебуває у сфері Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарська і закріплено за позивачем на праві оперативного управління. Житлове приміщення, а саме квартира яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з двох кімнат, загальною площею 39,9 кв. м., та житлової 27,5 кв. м. В даній квартирі мешкала ОСОБА_2 , яка по підробним документам приватизувала дану квартиру, а потім склала заповіт. Після її смерті рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.04.2013 року, яке набрало законної сили 22.11.2013 року, позовні вимоги заступника прокурора Суворовського району м. Одеси задоволено частково. Визнано незаконним розпорядження Управління Житлово- Комунального господарства та Паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради за N° 206901 від 30.08.2007 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 квартири за АДРЕСА_3 . Скасовано свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням Житлово- Комунального господарства та Паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 30.08.2008 року на ім`я ОСОБА_2 щодо передачі їй у приватну власність зазначеної квартири та зареєстрованого у реєстраційній книзі N° 12-34255. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 19.07.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого за № 736 но ім`я ОСОБА_1 на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з зазначеної квартири. По сфальсифікованим документам була проведена приватизація квартири, в результаті чого ОСОБА_1 вступив до спадщини, а потім був зареєстрований в дану квартиру. На сьогоднішній день ОСОБА_3 в даному помешканні не зареєстрований, де він зареєстрований відомо. Відповідач житлове приміщення привів в антисанітарне приміщення. Зі слів сусідів в даному помешканні з`явились таргани, криси, неприємний запах з квартири. Відповідач порушує правила співжиття, робить неможливим для позивача розпорядитись своєю власністю. Вищезазначене свідчить про порушення відповідачем прав власника, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника позивача (а.с.54).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив (а.с.69,72).

Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає відповідач знаходиться на балансі зазначеного навчального закладу, є державною власністю, перебуває у сфері Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарська і закріплено за позивачем на праві оперативного управління (а.с.7).

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 09.04.2013 року, Позов Заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеській державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання розпорядження незаконним, скасування свідоцтва про право власності, про право на спадщину та виселення задоволено частково. Розпорядження Управління Житлово-Комунального господарства та Паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради за № 206901 від 30 серпня 2007 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 квартири за АДРЕСА_3 визнано незаконним. Скасовано Свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням Житлово-Комунального господарства та Паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 30 серпня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 щодо передачі приватну власність ОСОБА_2 квартири за АДРЕСА_3 та зареєстрованого у реєстровій книзі за № 12-34255. Скасовано Свідоцтво про право на спадщину за Заповітом видане 19 липня 2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу зареєстрованого за № 736 на ім`я ОСОБА_1 на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як складається з квартири за АДРЕСА_3 (а.с.73-78).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить прав володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Регулювання відносин з користування гуртожитками пов`язане із спеціальним правовим статусом цього житла.

Вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з`ясовувати, крім інших питань, і підстави вселення в гуртожиток.

Відповідно до вимог ст.ст. 127, 128, 129 ЖК України, гуртожитки використовуються для тимчасового проживання осіб в період їх роботи або навчання. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету, на підставі якого особі видається спеціальний ордер, який являється єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідно п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP від 3 червня 1986 року N208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав, не спростувавши доводи позивача, а судом встановлено, що у відповідача відсутні правові підстави для проживання в спірному приміщенні, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-268, 280-283, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного професійно-технічного навчального закладу «Одеський державний центр професійного навчання працівників переробної промисловості» (ЄДРСР 00452587, місцезнаходження за адресою: вул.Кримська, буд.61, м.Одеса) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) з кв. АДРЕСА_3 , без надання іншого жилого приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29.07.2022 року.

Суддя: