КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/13820/21

28 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Павленка Григорія Сергійовича на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, визначення способів участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, визначення способів участі матері у вихованні дитини,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Позов мотивований тим, що у сторін у зареєстрованому шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , яка фактично постійно проживає з матір'ю. Позивач не перешкоджає і не має наміру перешкоджати батьку дитини спілкуватись із донькою, однак відповідач при зустрічах з дитиною у присутності матері влаштовує сварки та суперечки, проявляє неприязне ставлення до позивача, ображає її та погрожує, здійснює психологічний тиск, маніпулює дитиною задля досягнення власних цілей. Зустрічі дитини з батьком негативно відображаються на її самопочутті і настрої, вона постійно є свідком агресії відповідача та спору між батьками щодо місця її проживання та участі кожного з них у її вихованні, у зв`язку з чим мати вимушена звертатися із донькою за медичною допомогою до дитячих психологів.

Вказувала на те, що задля забезпечення інтересів дитини, з огляду на її вік, стать та емоційну прив`язаність до матері, а також враховуючи застосування відповідачем насильства відносно позивача у присутності дитини, його емоційну нестабільність та агресивну поведінку, позивач вважає, що необхідно визначити місце проживання доньки разом із матір`ю, яка створила належні умови для проживання дитини в орендованій двокімнатній квартирі, купує доньці відповідно до її віку та інтересів розвиваючі іграшки, книги, набори для рукоділля, дитина забезпечена одягом відповідно до віку, засобами гігієни та аксесуарами. Позивач працює лікарем-стоматологом-терапевтом, може в повній мірі матеріально забезпечити себе та дитину. Так, позивач оплачує повну вартість освітніх послуг та харчування дитини в садочку ТОВ «Дитяча дача», де забезпечується доступ дитини до різноманітних гуртків, таких як танці, гімнастика, заняття музикою, малюванням, англійською мовою, тощо, для виявлення та розвитку здібностей. При цьому, вказаний дитячий садок територіально знаходиться в 15-ти хвилинах їзди позивачки на автомобілі від місця її проживання з дитиною та від місця роботи позивачки. Також, позивачем підписано декларацію із сімейним лікарем для лікування в разі потреби її та доньки. Позивач вважає, що місце проживання ОСОБА_4 необхідно визначити разом з матір`ю, яка необхідна дитині як опора, джерело безпеки, через зв`язок з якою у дитини формується почуття любові, ніжності, жалю і співчуття, яка може забезпечити дитині відчуття комфорту і підтримки, яка забезпечує всі життєво необхідні речі для дитини, від продумування раціону, лікування за потреби, до забезпечення дозвілля.

Також позивач вважає, що дитина, яка проживає окремо від батька, має право знати його та спілкуватися з ним. Таким чином, позивач просить визначити спосіб та порядок участі батька у спілкуванні та вихованні доньки наступним чином:

- до досягнення дитиною семирічного віку - у першу та третю суботу місяця з 11:00 год. до 18:00 год. у присутності матері дитини;

- починаючи з семирічного віку та до досягнення дитиною одинадцятирічного віку - у першу та третю суботу місяця з 11:00 год. до 18:00 год. без присутності матері дитини з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, інших місць за бажанням дитини в Україні без спільної ночівлі, з повідомленням матері дитини про місце перебування Відповідача з дитиною під час перебування батька з дитиною;

- після досягнення дитиною одинадцятирічного віку - у перший та третій тиждень місяця з 11:00 год. суботи до 12:00 год. неділі, у тому числі, за згодою дитини, за місцем проживання батька - без присутності матері дитини, та за умови дотримання позивачем режиму дня та харчування дитини й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;

- щорічно 3 дні поспіль у період весняних та осінніх канікул у відповідності з датами шкільного (дошкільного) канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини;

- щорічно 3 дні поспіль у період зимових канікул у відповідності з датами шкільного (дошкільного) канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини;

- щорічно 5 днів поспіль у період літніх канікул у відповідності з датами шкільного (дошкільного) канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини;

- надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з батьком та встановлення та визначення способів та порядку участі матері у спілкуванні та вихованні доньки.

Зустрічний позов мотивований тим, що вказує, що з травня 2021 року він та мати дитини фактично проживають окремо і з цього часу у них почалися непорозуміння щодо визначення місця проживання та порядку участі батьків у вихованні їх спільної дитини. Батько дитини стверджує, що донька ОСОБА_3 і так постійно проживає з ОСОБА_2 , що не узгоджувалось з батьком дитини, до того ж, ОСОБА_2 почала створювати штучні перешкоди для нормального спілкування батька із донькою. Так, ОСОБА_2 не дозволяє зустрічатись ОСОБА_1 з дитиною наодинці, своєю присутністю контролює всі зустрічі батька з донькою та навмисно створює такі умови за яких його спілкування з ОСОБА_5 відбувається виключно так, як бажає цього ОСОБА_2 , має місце повний контроль матір`ю поведінки дитини та її відношення до батька. ОСОБА_2 постійно одноособово вирішує кількість зустрічей батька з донькою, чи відбуватимуться такі зустрічі взагалі, де, коли так за яких умов відбудеться зустріч, скільки така зустріч буде тривати і т.д. У ОСОБА_1 з донькою вже є психологічний контакт та сильна прив`язаність один до одного, однак ОСОБА_2 своїми діями намагається розірвати даний зв`язок. Зважаючи на поведінку матері дитини, ОСОБА_1 вважає, що для забезпечення якнайкращих інтересів доньки, вона має проживати разом з ним. На відміну від орендованої матір`ю квартири, умови проживання в якій батьку не відомі, у нього є власна квартира, повністю укомплектована всім необхідним для нормальної життєдіяльності маленької дитини, в ідеальному технічному стані, з окремою кімнатою для ОСОБА_4 , де їй забезпечений здоровий сон, можливості для навчання та ігор. ОСОБА_1 працює на посаді завідувача гінекологічного відділення консультативно-діагностичного центру Державної наукової установи «Науково-практичного центру профілактичної та клінічної медицини», має постійний дохід який є достатнім для нормального матеріального забезпечення дитини та задоволення всіх її потреб; має нормований робочий графік. Окрім того, ОСОБА_1 має позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, не вживає алкогольних напоїв та наркотичних засобів, не перебуває на обліку у нарколога. Він як батько завжди намагався проводити увесь вільний час із донькою, приділяв дитині багато уваги, намагався зробити все, щоб вона була забезпечена всім необхідним. Всі без виключення свята ОСОБА_1 проводив разом із донькою та дарував їй найбажаніші подарунки. Також слідкував за її здоров`ям, відвідував разом із нею лікарню, був проінформований про всі її хвороби, активно займався її розвитком, виховував та піклуватись про неї. ОСОБА_1 переконаний, що саме він зможе забезпечити доньці більш сприятливі умови для життя, задовольнити всі її інтереси, надати їй все необхідне, а будь-які обставини, які б виключали можливість визначення місця проживання дитини з батьком відсутні. ОСОБА_1 зазначає, що він не чинитиме жодних перешкод для спілкування ОСОБА_2 із донькою та готовий зі свого боку усіма силами сприяти цьому, та вважає, що інтересам дитини не суперечитиме встановлення наступної форми і частоти зустрічей ОСОБА_2 з донькою:

- щовівторка та щочетверга з 18:00 до 20:00 години за відсутністю батька дитини, проте з повідомленням батька дитини про місце перебування матері із дитиною;

- щомісяця у кожну другу та четверту суботу з 10:00 до 18:00 за відсутністю батька дитини, проте з повідомленням батька дитини про місце перебування матері із дитиною;

- щомісяця у першу і третю неділю з 10:00 до 18:00 без участі батька, проте з повідомленням батька дитини про місце перебування матері із дитиною;

- у день народження матері кожного року з 18:00 до 21:00 години (якщо вказана дата припадає на будній день) та з 10:00 до 21:00 години (якщо вказана дата припадає на вихідний чи святковий день);

- половину зимових канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини на території України з повідомленням батька дитини про місце перебування матері із дитиною;

- протягом 1 (одного) тижня у період весняних канікул (з суботи по неділю включно) щорічно за місцем проживання матері дитини;

- протягом 4 (чотирьох) тижнів поспіль у період літніх канікул щорічно для оздоровлення дитини з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини з повідомленням батька дитини про місце перебування матері із дитиною;

- протягом 1 (одного) тижня у період осінніх канікул (з суботи по неділю включно) щорічно за місцем проживання матері дитини;

- у святкові дні - за домовленістю між батьками з урахуванням графіку та режиму дня дитини.

- у будь - який інший день за домовленістю з батьком дитини.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

Визначено способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спілкуванні з нею у формі зустрічей поза місцем проживання дитини та спільного відпочинку за наступним графіком, без присутності матері дитини:

- щовівторка та щочетверга з 16-00 год. до 20-00 год.;

- перший, третій, п`ятий тиждень місяця з 10-00 год. суботи до 18-00 год. неділі;

- кожного парного року з 10-00 год. 31 грудня до 19-00 год. 01 січня;

- в дні народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом чотирьох годин в узгоджений з матір`ю дитини час;

- щорічно в період осінніх та весняних канікул протягом 3 днів за домовленістю між батьками;

- щорічно в період зимових канікул протягом 7 днів за домовленістю між батьками;

- щорічно в період літніх шкільних канікул не менше 20 днів за домовленістю між батьками.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати та сприяти необмеженому спілкування батька з донькою будь-якими засобами зв`язку - телефонним, поштовим, електронним тощо.

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною.

Зобов`язано ОСОБА_2 на вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання.

Зобов`язано ОСОБА_1 під час спілкування з донькою дотримуватися розпорядку її дня і режиму харчування, не допускати негативних розмов стосовно матері дитини та письмово або в електронній формі повідомляти ОСОБА_2 про намір забрати дитину під час канікул, а саме: під час осінніх, зимових та весняних канікул - не пізніше, ніж за два тижні до їх початку; під час літніх канікул - не пізніше, ніж за місяць до їх початку.

Відстрочено виконання рішення в частині особистих зустрічей батька з дитиною на час дії правового режиму воєнного стану в Україні, але не пізніше повернення дитини на територію України.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 362 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, визначення способів участі матері у вихованні дитини - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Павленко Г.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року та ухвалити нове рішення. яким ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позов, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що встановлені судом обставини не відповідають фактичним обставинам, які існували на день ухвалення рішення у справі. Зокрема, ОСОБА_2 втратила як своє житло, так і місце роботи, а дитина не має можливості відвідувати дитячий садок та медичний заклад, за яким вона була закріплена. При цьому, суду було відомо про зміну місця та умов проживання дитини, доказів про те, що вони є належними, матеріали справи не містять, однак не враховано судом при ухваленні оскаржуваного рішення.

Вказував на те, що висновки суду щодо можливості забезпечення матір`ю якнайкращих інтересів дитини не відповідають дійсним обставинам, оскільки ОСОБА_2 змінила країну та умови свого проживання, тобто висновки суду, що мати має можливість забезпечити доньку всім необхідним, ґрунтуються на припущеннях. Суд без належного доказового підтвердження, визначив місце проживання доньки з матір`ю, не маючи жодної інформації про умови їх проживання в Словаччині, що є порушенням приписів ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України.

Посилався на те, що встановлюючи відстрочення виконання оскаржуваного рішення в частині особистих зустрічей з донькою до завершення воєнного стану, але не пізніше її повернення в Україну, суд порушив приписи ЦПК України, оскільки нормами ЦПК взагалі не передбачено відстрочення виконання судового рішення в даній категорії спорів. Більше того, відстрочення до настання обставин, які невідомо коли настануть або можуть не настати взагалі є абсолютно неприпустимим. Вважає, що суд має встановити графік спілкування одного з батьків із дитиною без прив`язки до обставин війни чи перебування доньки за кордоном, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Також посилався на те, що судом не було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи, що призвело до ухвалення судового рішення всупереч інтересам дитини.

Наголошував, що проживання доньки з батьком буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки він має можливість забезпечити такий рівень життя доньки, який буде достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Павленко Г.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у зареєстрованому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина - донька ОСОБА_6 . Рішенням суду від 15.07.2021 року шлюб між батьками розірвано.

Місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . В зазначеній квартири подружжя з дитиною проживали до травня 2021 року.

Мати дитини проживає у орендованій двокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , про що свідчить Договір оренди (найму) нерухомого майна від 01.05.2021. У вказаній квартирі ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_5 , про що стверджує позивач у своїй позовній заяві та не заперечувалось відповідачем.

ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-стоматолога-терапевта в ТОВ «Дент-Арт Плюс» з посадовим окладом 19 500 грн.

ОСОБА_6 відвідує дитячий садок ТОВ «Дитяча дача» з вересня 2020 року, про що свідчить Довідка від 26.05.2021 року, власниками якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Плату за приватний дитячий садок вносить ОСОБА_2 , що підтверджується копіями квитанцій: квитанція №0.0..1 від 30.12.2020, сума 6 000 грн, призначення платежу «За ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 29.01.2021, сума 7 000 грн, призначення платежу «За ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 26.02.2021, сума 2 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_11 »; квитанція №0.0..1 від 30.12.2020, сума 3 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_2 за дитину ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 29.01.2021, сума 2 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_2 за дитину ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 30.03.2021, сума 7 000 грн, призначення платежу «За ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 30.03.2021, сума 2 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_11 »; квитанція №0.0..1 від 05.05.2021, сума 7 000 грн, призначення платежу «За ОСОБА_6 »; квитанція №0.0..1 від 05.05.2021, сума 2 000 грн, призначення платежу «Дитяча Дача пл.. ОСОБА_2 за дитину ОСОБА_6 »; код квитанції 9234-2549-5492-6844 від 31.05.2021, сума 6 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_11 »; код квитанції 9234-2548-2723-8002 від 31.05.2021, сума 6 000 грн, призначення платежу « ОСОБА_11 ».

З характеристики, наданої ТОВ «Дитяча дача» відомо наступне. ОСОБА_3 відвідує приватний дитячий садок з вересня 2020 року по день видачі характеристики. Період адаптації прийшов швидко та успішно. Дитина відвідує садок із задоволенням. ОСОБА_6 проявляє інтерес до занять, на заняттях активна, уважна, швидко виконує завдання. Особливі успіхи має на заняттях раннього розвитку, раннього мовлення та оточуючий світ. Активно займається на заняттях акробатики, англійської мови та художньої студії, із задоволенням приймає участь на заняттях фізичного розвитку, естафетах, різних рухливих іграх. На контакт з дорослими іде легко, вільно спілкується з однолітками та дітьми старшого віку. Організацією та забезпеченням дошкільного навчання ОСОБА_4 займається переважно мати, яка приводить та забирає дитину, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами доньки.

З консультативного висновку лікаря психолога від 09.06.2021 судом встановлено, що ОСОБА_3 утримує здоровий, змістовний контакт, який встановлюється легко та невимушено, має виразний, стійкий та такий, що стимулює діяльність інтерес до співпраці, її поведінка адекватна ситуації, предметно практичні дії самостійні та адекватні, має відповідний до її віку фізичний розвиток, звуковимова відповідає віку, ОСОБА_3 задовільно володіє поняттями, має рівень доступності узагальнень, самостійне самообслуговування, у неї наявна можливість виправлення помилок і подальша діяльність без них, може самостійно розповідати, має адекватні емоційні реакції, надмірну чутливість до подразників, нав`язує контакт з ровесниками. Діагноз - Емоційни розлад в дитячому віці не уточнений, ознаки тривоги сепарації від мами за рахунок емоційної прив`язаності, становлення особистості. Рекомендації: налагодження стосунків у сім`ї в рахунок інтересів дитини (не сваритись при дитині, не маніпулювати дитиною), казкотерапія, психокорекцій ні заняття за потребою.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_12 заключено декларацію № 0001-Е33К -6М00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу.

ОСОБА_1 працює завідувачем гінекологічного відділення у Державній науковій установі «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини», з середнім заробітком за період з січня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 17 010,54 грн; з січня 2021 року по червень 2021 року - 32 454,59 грн.

Згідно з Сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду Серії РРТ № 308906 від 19.07.2021 року, ОСОБА_1 наркологічних протипоказань для виконання батьківських обов`язків не має, на обліку не перебуває.

Згідно з Сертифікатом про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів Серії ААМ № 712660 від 19.07.2021 року, ОСОБА_1 психіатричних протипоказань виконання батьківських обов`язків не має, на обліку не перебуває.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.08.2021 у справі №753/11469/21 скасовано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22.06.2021 та визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Судом встановлено, що ОСОБА_1 08.05. 2021 о 10 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_2 , в ході якої не давав приготувати сніданок та вийти в іншу кімнату, чим завдав психологічного болю. Згідно заяви ОСОБА_2 від 08.05.2021, її чоловік ОСОБА_1 о 10 год. здійснив психологічне насильство щодо неї - не даючи змоги приготувати сніданок в присутності малолітньої дитини, провокував на сварку, знімав її на відео та показував дитині, при цьому ображаючи її, ОСОБА_2 , як матір, втягував дитину в сварку, перешкоджав виходу в іншу кімнату задля уникнення конфлікту, через що вона була вимушена вийти в коридор загального користування та викликати поліцію.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.09.2021 заяву ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено ОСОБА_1 заходи тимчасового обмеження прав строком на 2 (два) місяці: - заборонено наближення на 100 метрів до: місця проживання ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , місця її перебування, роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_2 та перебувати одночасно з нею в цих місцях; - заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її. Термін дії обмежень з 29.09.2021 року по 29.11.2021 року.

Зі складеного працівником Служби Актом оцінки потреб сім`ї/особи №107/1 судом встановлено, що ОСОБА_13 має вагу та зріст відповідно до віку, її одяг відповідає сезону, має чисту постільну білизну, має медичну картку, проходить профілактичний огляд, зі слів дитини вона почувається добре, зі слів матері дитина здорова, харчування відповідає віку, дитина відвідує дитячий садок, у неї наявні підручники, зошити, іграшки, дитячі книжки, зі слів матері дитина має друзів, ОСОБА_6 активна, радісна, має стабільний психологічний стан, не має шкідливих звичок, зі слів дитини вона любить маму, зі слів матері дитина любить обох батьків, за спостереженням працівника Служби дитина має добрі, довірливі стосунки з матір`ю; ОСОБА_3 сама вміє одягатися, може самостійно їсти, згідно віку має усі необхідні навички самообслуговування; у мами є родичі, які можуть надати підтримку, зі слів матері вона отримує дохід у достатньому розмірі, боргів у сім`ї немає; стан помешкання задовільний, у помешканні дотримані санітарно-гігієнічні норми, приміщення пристосовано до потреб дітей, облаштовано місце для гри, навчальних занять, помешкання безпечне для дитини, у помешканні створені належні умови для виховання, розвитку та проживання дитини.

Зі складеного працівником Служби Висновком оцінки потреб сім`ї вбачається, що основною ознакою, які причинили складні життєві обставини ОСОБА_6 є конфлікт між дорослими членами сім`ї в присутності дитини, який певною мірою порушує нормальну життєдіяльність дитини та негативно впливає на її розвиток. Батько не проживає разом з матір`ю дитини та дитиною, мати має достатній рівень батьківського потенціалу, може задовольнити базові потреби дитини.

З наданого представником позивача Висновку експерта №042-1165-2021 судом встановлено, що з наданої медичної документації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних у «Висновку експертного дослідження» № 041-1874-2021 від 27.08.2021, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 23.08.2021 о 21.48 год. у неї мало місце тілесне ушкодження - синець на переднє-внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині.

З Висновку експертного дослідження № 041-1970-2021 вбачається, що при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ушкодження: синці на задній поверхні лівого плеча у середній третині, на заднє-внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, на заднє-внутрішній поверхні передпліччя у нижній третині, в проекції лівого кульшового суглобу по заднє-зовнішній поверхні. Характер, морфологія, локалізація виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились від не менш 4-х дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилась, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, тобто 03.09.2021, не були небезпечними для життя та як у сукупності так і кожне окремо відноситься до легких тілесних ушкоджень.

З виписки із медичної карти амбулаторно хворого ОСОБА_12 із Державної наукової установи «Науково практичний центр профілактичної та клінічної медицини» вбачається, що має відповідні щеплення, регулярно з народження проходить медичний огляд у всіх необхідних лікарів.

Висновком Служби встановлено, що Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю та визначити участь батька у вихованні дитини за наступним графіком:

- щовівторка та щочетверга з 16.00 до 20.00 год.;

- перша, третя, п`ята неділя місяця з суботи 10.00 год. до неділі 18.00 год.

З метою уникнення конфліктних ситуацій між батьками зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись режиму харчування, лікування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати дій та негативних розмов стосовно матері дитини; зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати батьку дитини брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не досукати протиправних та негативних розмов стосовно батька дитини.

Житлово-побутові умови проживання батька дитини у квартирі за адресою АДРЕСА_1 створено, про що свідчить Акт обстеження умов проживання. Санітарно-гігієнічний стан дотримано, в квартирі зроблено ремонт, обладнана меблями, побутовою технікою, санітарна зона часті, охайна, відремонтована. Житловий комплекс, в якому заходиться квартира, має велику закриту територію з озером для відпочинку. Для вихованні та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната, манеж, крісло, дитячий стіл, стілець, спортивне приладдя, два кондиціонери, іграшки, книжки, речі першої необхідності відповідають статі та віку, наявний балкон, «зимовий сад», багато квітів.

Орендована ОСОБА_2 квартира за адресою АДРЕСА_2 , світла, чиста та охайна, обладнана меблями, побутовою технікою, санітарна зона чиста та відремонтована, про що свідчить Акт обстеження умов проживання. Для дитини наявна окрема кімната, окреме ліжко, письмовий стіл, диван, місце для ігор, дитячий стіл, шафа для зберігання речей, дитячі полички із дитячими іграшками, книжками. Дитячі речі чисті, охайні, відповідають статі, віку.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що вона є сестрою ОСОБА_1 , декілька років назад спільно відпочивала в м. Херсон, Україна, під час відпочинку бачила, що її брат постійно був з донькою, гуляв з нею, годував, турбувався. Наразі він обмежений у спілкуванні з дитиною, для того, щоб поспілкуватись з донькою, йому необхідно докласти зусиль.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що був свідком події, як ОСОБА_1 перебував на лавці, а потім до нього вийшла жінка з дитиною. ОСОБА_1 подарував жінці квіти, а дитині подарунок, однак коли він намагався взяти дитину на руки, мати цьому перешкоджала. Згодом ОСОБА_1 все ж таки взяв дитину, однак жінка її забрала. Свідок тоді вперше бачив ОСОБА_1 , який попросив його бути свідком, що жінка перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною.

З наданих сторонами роздруківок спілкування в месенджері суду відомо, що батько регулярно цікавиться станом справ у доньки через матір, допитується яким є повсякденне життя дитини, цікавиться причинами неможливості особистого спілкування з ОСОБА_5 .

З наданих стороною позивача електронних доказів судом встановлено наступне: на першому відеозаписі зафіксовано спокійне за тональністю спілкування доньки та батька в машині, однак напружене за змістом, оскільки батько проявляє допитливість при явному небажанні ОСОБА_4 відповідати; на другому відеозаписі зафіксовані події в загальному коридорі багатоквартирного будинку, де ОСОБА_1 намагається забрати доньку і піти з будинку, однак ОСОБА_2 заперечує, повідомляє, що ОСОБА_3 щойно вийшла з ванної кімнати, в піжамі, донька також не бажає іти з батьком, проситься залишитись з мамою, відбувається сварка між батьками дитини, дитина після спілкування з батьком починає плакати; на третьому відеозаписі зафіксовані події в машині, де ОСОБА_1 розмовляє з донькою про речі, які її лякають, та не розуміє небажання дитини говорити про такі речі, а також батько декілька разів наголошує на тому, що придбав ОСОБА_4 ланцюжок з золота з діамантами. На аудіозаписах зафіксована розмова ОСОБА_2 із ОСОБА_1 про її небажання подальшого спільного проживання з чоловіком, про намір проживати у окремому помешканні.

З наданих стороною відповідача електронних доказів судом встановлено наступне: на першому відеозаписі зафіксована зустріч ОСОБА_1 з донькою в машині, де ОСОБА_3 висловлює радість зустрічі, однак демонструє страх залишатись без мами; на другому відеозаписі зафіксовані події зустрічі дитини з батьком та її радість від такої зустрічі: на третьому відео зафіксовані події зустрічі ОСОБА_4 з батьком, дитина висловлює радість, однак на запитання батька повідомляє, що мама обмежує її у спілкуванні з ним; на четвертому відеозаписі зафіксовані події презентації батьком подарунків на день народження своїй доньці; на п`ятому відеозаписі зафіксовані події спільної прогулянки батька і дитини, дитина висловлює радість.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що найкращим інтересам ОСОБА_4 буде визначення її місця проживання разом з матір`ю та визначення способів участі батька у її вихованні та спілкуванні з нею.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі потрібно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Визначаючи місце проживання дитини, суд першої інстанції, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що у обох батьків наявні всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, однак зважаючи, на вік ОСОБА_4 , її фактичне постійне проживання з мамою, відомості про те, що у неї наявний страх сепарації від мами, що говорить про прихильність до матері, проживання з нею в атмосфері любові, турботи, захисту, дійшов обгрунтованого висновку про доцільність подальшого проживання малолітньої ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_2 , що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини і доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлені судом обставини щодо можливостей матері забезпечити доньку всім необхідним підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд надав належну правову оцінку. У даній справі, факт перебування матері з дитиною, на час постановлення рішення, за межами України не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки постійне місце проживання позивача не змінювалося, в той час, як має місце зміна перебування позивача із донькою, що є тимчасовим та вимушеним заходом задля гарантування збереження життя та здоров`я дитини від збройної агресії російської федерації. При цьому, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано доказів неналежних умов проживання дитини разом із матір'ю.

Колегія суддів враховує, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, враховує ставлення обох батьків до виконання батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, турботу та піклування про неї, а також наявність у батьків роботи, заробітку, забезпеченості житлом та інші соціальні фактори, які свідчать про їхнє ставлення до утримання і виховання сім`ї та дитини, наміри і можливості виховувати малолітню дитину як повноцінного члена громадянського суспільства. При цьому суд виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини.

Колегія суддів зазначає, що батько дитини, який безумовно відіграє важливу роль у її житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Крім того, в разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (стаття 158 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц) зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Визначаючи способи участі батька у вихованні доньки, судом першої інстанції враховано інтереси дитини та її вік, доводи сторін, баланс прав і обов`язків сторін спору на момент розгляду справи, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Отже, установивши характер спірних правовідносин, обставини справи, наявні у справі докази, доводи сторін, враховуючи рівність права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доцільність встановлення способу та порядку участі ОСОБА_1 у вихованні доньки, у порядку визначеному у рішенні.

Колегія суддів, вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини.

Слід зауважити, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішенням суду в частині встановленого судом графіку участі батька у вихованні дитини.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що встановлюючи відстрочення виконання оскаржуваного рішення в частині особистих зустрічей з донькою до завершення воєнного стану, але не пізніше її повернення в Україну, суд порушив приписи ЦПК України.

Так, відповідно до ст.. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не зверталися до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду в частині особистих зустрічей батька з дитиною на час дії правового режиму воєнного стану в Україні, але не пізніше повернення дитини на територію України.

Нормами ЦПК України не передбачено право суду за власною ініціативою вирішувати питання щодо відстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відстрочення виконання рішення в частині особистих зустрічей батька з дитиною на час дії правового режиму воєнного стану в Україні, але не пізніше повернення дитини на територію України підлягає скасуванню, оскільки ухвалено в цій частині з порушенням норм процесуального права, а в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павленка Григорія Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року в частині відстрочення виконання рішення в частині особистих зустрічей батька з дитиною на час дії правового режиму воєнного стану в Україні, але не пізніше повернення дитини на територію України скасувати.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий: Судді: