КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Якимець О.І.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8219/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві (в режимі відеоконференції) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначає, що ним отримано лист відповідача від 19 серпня 2021 року з пропозицією придбати квартиру за адресою : АДРЕСА_1 та проектом попереднього договору.

Позивач, 09 вересня 2021 рок, у відповідь на лист звернувся до відповідача із заявою, якою повідомив про свою згоду із пропозицією придбати вказану квартиру за 345 000 грн. Позивачем зауважено, що з його боку не існує жодних перешкод в укладенні запропонованого відповідачем договору купівлі-продажу. Щодо укладення будь-яких попередніх договорів позивач повідомив відповідача про невідповідність проекту попереднього договору вимогам законодавства, висловивши своє небажання підписувати будь-які попередні договори, у зв`язку з наявністю у нього можливості придбати квартиру вже сьогодні. Крім цього, позивачем повідомлено відповідача про обмеження в його можливості розпорядження вказаною квартирою в силу існуючої заборони в межах цивільної справи № 643/12369/19. Як наслідок, своєю заявою від 09 вересня 2021 року позивач просив відповідача: 1) повідомити про конкретну особу уповноважену на проведення перемовин від імені банку на укладення з ним договору купівлі-продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 , вказавши контактні дані цієї особи; 2) підтвердити письмово факт отримання згоди позивача та надати гарантійний лист щодо закріплення за ним права на придбання вказаної квартири; 3) після виникнення у відповідача права продажу вказаної квартири (зняття заборони на її відчуження) - письмово повідомити позивача про дату та час укладення договору купівлі-продажу згідно пропозиції відповідача.

Зазначена заява була отримана відповідачем 15 вересня 2021 року . Відповідачем надано позивачу відповідь листом від 14 жовтня 2021 року про не погодження запропонованих позивачем умов укладення договору.

Позивач вважає, що відповідачем не повідомлено відомості щодо конкретної особи уповноваженої на проведення перемовин від імені банку на укладення з ним договору купівлі-продажу квартири, тобто не надано відповіді на усі поставлені позивачем питання, що є порушенням законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію», а також його прав як клієнта банку.

у якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача

У прохальній частині позову ОСОБА_1 просив:

Визнати протиправною бездіяльність АТ «ПУМБ» щодо ненадання повної відповіді на звернення ОСОБА_1 від 09 вересня 2021 року .

Зобов`язати АТ « ПУМБ» розглянути звернення ОСОБА_1 від 09 вересня 2021 року у порядку та у спосіб ,які визначені які визначені Законом України «Про звернення громадян», із повідомленням позивача стосовно конкретної особи (або її відсутності) з боку відповідача, уповноваженої на проведення перемовин від імені банку на укладення з позивачем договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши конкретні дані цієї особи (за її наявності.

Стяг4унти з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн .

У відзиві на позов відповідачем зазначено наступне . Відповідачем AT «ПУМБ» 14 липня 2021 року отримано від позивача ОСОБА_1 пропозицію щодо укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до якої позивачем додано проект попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, кожен аркуш якого підписано особисто позивачем. У відповідь на це звернення , 19серпня 2021 року AT «ПУМБ» було направлено відповідь з зустрічною пропозицією укласти попередній договір погоджений банком. В подальшому , 15 вересня 2021 року AT «ПУМБ» отримано заяву ОСОБА_1 про прийняття пропозиції але неприйнятних для Банку умовах. AT «ПУМБ» 14 жовтня 2021 року було надано відповідь в якій Банк зазначив наступне: «...заявою про прийняття пропозиції Банку від 09 вересня 202І року Вами висловлено бажання викупу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але на умовах запропонованих Вами без попереднього погодження з Банком. Враховуючи наведене AT «ПУМБ», не може погодити запропоновані умови укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою : АДРЕСА_1 .». Тобто AT «ПУМБ» враховуючи зазначені вимоги закону та правами власника нерухомого майна відмовив Позивачу в укладенні договору купівлі-продажу за непогодженими з Банком умовами, як продавця. Відповідач неодноразово повідомляв Позивачу, що після усунення існуючих перешкод у вигляді накладених заборон на нерухоме майно та наявних судових спорів, Банк готовий розглянути його заяву про викуп нерухомого майна, яке знаходиться у власності Банку. Надалі , 29 грудня 2021 року, AT «ПУМБ» у своєї відповіді на звернення Позивача ще раз повідомив заявнику про те, що Банк готовий врегулювати ситуацію, що виникла та готовий розглядати порушені питання заявлені у заяві позивача . В даній заяві Банк також зазначив контактні номери телефонів Банку на які можливо звертатись зі спірного питання. Окрім того Позивач не обмежений правом звернення до відділень Банку. Щодо зазначення конкретного співробітника для проведення перемовин то у зв`язку з відмовою Банку на даний час Позивачу в укладенні договору купівлі-продажу, з незалежних від Банку причин, зазначене є недоцільним.

Крім того у відзиві зазначено, що 22 листопада 2006 року з ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. З метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком було укладено договір іпотеки, де предметом іпотеки є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань ОСОБА_1 , 10 липня 2019 року банком було прийнято рішення про реєстрацію за банком права власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_1

На даний час банк є власником квартири.

За позовами ОСОБА_1 до банку, порушено судами декілька справ, які знаходяться на розгляді Московського районного суду м.Харкова .

На думку відповідача, звернення з позовом у даній справі свідчить про небажання з боку позивача вирішувати спір з банком у добровільному порядку, про що свідчить чисельна переписка з банком без будь-яких конкретних дій щодо врегулювання питання погашення боргу.

Відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо ненадання Банком відповіді на заяви Позивача не відповідають матеріалам справи, а відтак й не підлягають задоволенню.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи та невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача вказав ,що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду постановлено з дотриманням вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи у режимі відеоконференції на 23 вересня 2022 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем отримано лист відповідача від 19 серпня 2021 року з пропозицією придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та проектом попереднього договору.

Позивач ОСОБА_1 , 09 вересня 2021 року, у відповідь на лист звернувся до відповідача із заявою, якою повідомив про свою згоду із пропозицією придбати вказану квартиру за 345 000 грн. Позивачем зауважено, що з його боку не існує жодних перешкод в укладенні запропонованого відповідачем договору купівлі-продажу. Щодо укладення будь-яких попередніх договорів позивач повідомив відповідача про невідповідність проекту попереднього договору вимогам законодавства, висловивши своє небажання підписувати будь-які попередні договори, у зв`язку з наявністю у нього можливості придбати квартиру вже сьогодні. Крім цього, позивачем повідомлено відповідача про обмеження в його можливості розпорядження вказаною квартирою в силу існуючої заборони в межах цивільної справи № 643/12369/19. Як наслідок, своєю заявою від 09 вересня 2021 року позивач просив відповідача: 1) повідомити про конкретну особу уповноважену на проведення перемовин від імені банку на укладення з ним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши контактні дані цієї особи; 2) підтвердити письмово факт отримання згоди позивача та надати гарантійний лист щодо закріплення за ним права на придбання вказаної квартири; 3) після виникнення у відповідача права продажу вказаної квартири (зняття заборони на її відчуження) - письмово повідомити позивача про дату та час укладення договору купівлі-продажу згідно пропозиції відповідача.

Зазначена заява була отримана відповідачем 15 вересня 2021 року . Відповідачем надано позивачу відповідь листом від 14 жовтня 2021 року про не погодження запропонованих позивачем умов укладення договору.

Закон України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Зокрема, заявою (клопотанням) вважаються звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки (ч. 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»).

Відповідно до ст. 5, 11 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Згідно положень Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

З огляду на вказані вимоги закону , вимога позивача в поданій ним заяві від 09 вересня 2021 року повідомити про конкретну особу, уповноважену на проведення перемовин від імені банку на укладення з ним договору купівлі-продажу вказаної квартири є безпідстанвою ,з урахуванням того , що позивачем не надано доказів на підтвердження того , що відповідачем така особа визначалась, а тому відсутність відомостей про таку у листі відповідача від 14 жовтня 2021 року не свідчить про порушення вимог законів України «Про звернення громадян», «Про інформацію» .

Висновок суду, що позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів діями відповідача під час надання відповіді на заяву позивача від 09 вересня 2021 року є цілком обґрунтованим.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Виходячи із засад ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ ,розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.ст 76 -81 ЦПК України позивач ОСОБА_1 не надав належних і допустимих доказів щодо наявності з боку банку протиправної бездільяності та порушення у зв`язку із цим прав позивача ,а відтак висновок суду ,що підстави для задоволення позову відсутні,є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, які співвпадають зі доводами позовних вимог, яким суд першої інстанції надав правову оцінку, не спростовують висновків суду, є безпідставними.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про від мову у задоволенні позову. Вірним є висновок суду і про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді