Провадження № 22-ц/801/1306/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хейніс Олександр Григорович, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2022 року, постановлену під головуванням судді Сичука М. М. в залі суду в м. Вінниці,

у справі № 127/24633/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Ідея Банк», приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Роман Іванович,

встановив:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Романа Івановича.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 16 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною на підставі статей 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету - Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2818.

За виконавчим написом стягувалась заборгованість із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») за кредитним договором № М02.00601.004153530 від 31.07.2018, укладеним із Акціонерним товариством «Ідея Банк».

30.09.2020 позивачка змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

26.11.2021 набуло законної сили рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/24633/21, яким виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню та стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_5 3 908,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий лист у справі № 127/24633/21.

21.01.2022 стягувач звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р. І. із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/24633/21 про стягнення з AT «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 3 908 грн судових витрат. У заяві про прийняття виконавчого документу було зазначено, що стягувач просить здійснювати перерахування коштів за її банківськими реквізитами в AT «Універсал Банк», які вказані у додатках.

26.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68370380 про примусове виконання виконавчого листа № 127/24633/21, виданого 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області.

15.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р. І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68370380, оскільки відповідно до наданої представником боржника копії меморіального ордеру № 2425831 від 05.11.2021, борг згідно з виконавчим документом повністю сплачено до відкриття виконавчого провадження, чим фактично виконано виконавчий документ.

Із даним документом стягувач ознайомилася із АСВП, до якої приватним виконавцем було відскановано копію меморіального ордеру, згідно із яким боржник перерахував стягувану кошти на рахунок відкритий в AT «Ідея Банк», а не на ті банківські реквізити, на які стягувач просила перерахувати їй кошти.

11 січня 2022 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/80/22 було винесено ухвалу про відкриття провадження по справі за позовом AT «Ідея Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 198 060,17 грн.

Скаржник зазначає, що боржник перерахував грошові кошти стягувачу за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області на банківські реквізити стягувача, де існує заборгованість за кредитним договором, тому реальне відшкодування судових витрат на професійну допомогу понесених стягувачем у зв`язку із скасуванням оспорюваного виконавчого напису не відбулось.

За наведених обставин скаржник просила визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 68370380, яка винесена 15.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р. І. та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р. І. продовжити виконання виконавчого листа, виданого 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області по цивільній справі № 127/24633/21 у виконавчому провадженні № 68370380.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, виходив із того, що рішення суду є виконаним, оскільки боржник добровільно перерахував кошти на рахунок стягувача.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Хейніс О. Г. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки при пред`явленні виконавчого листа до виконання стягувач вказала конкретний номер банківського рахунку у конкретній банківській установі, на який вона просила перерахувати їй грошові кошти, стягнуті на її користь за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області. Натомість боржник перерахував грошові кошти стягувачу за рішенням суду на банківські реквізити стягувача, де існує заборгованість за кредитним договором, тому реальне відшкодування судових витрат на професійну допомогу, понесених стягувачем у зв`язку із скасуванням оспорюваного виконавчого напису, не відбулось. Оскільки гроші, які позивачці були компенсовані за рішенням суду, за своєю правовою природою, враховуючи положення статті 41 Конституції України, статей 190, 319, 321 УК України, є майном, отже вона вправі самостійно розпоряджатися цими коштами на власний розсуд. Проте, при виконанні цього судового рішення приватний виконавець не пересвідчився, чи дійсно стягувач отримала ці кошти та мала можливість ними вільно користуватися на власний розсуд. Скаржнику достовірно не відомо, чи дійсно ці гроші потрапили на її банківський рахунок, тому що вона не має можливості ним користуватись, внаслідок наявності заборгованості перед банком, розмір якої підлягає доведенню. Але, у випадку зарахування банком цих коштів на її рахунок, ці кошти підлягають автоматичному списанню банком для погашення заборгованості. Внаслідок цього позивач позбавляється права власності на вказане майно, яким є грошові кошти, компенсовані їй за рішенням суду, без її волі та у спосіб, не передбачений законом, що не лише протиправно позбавляє її права власності, але й позбавляє права вільного користування своїм майном, оскільки вона була позбавлена можливості скористатись цими коштами на власний розсуд.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р. І. направив відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення скарги з тих підстав, що дії приватного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах наданих повноважень. При цьому зауважив, що представник стягувача у апеляційній скарзі не заперечує факту отримання коштів стягувачем, однак остання не змогла ними скористатись в силу певних обставин, що не залежать від виконавця та на які останній не може впливати, як і позбавлений права виконувати рішення суду, яке по факту виконано. Отже, кошти, що були зараховані на рахунок стягувача в АТ «Ідея Банк» були в подальшому зараховані як погашення кредитної заборгованості перед цією банківською установою, що в свою чергу не спростовує факту виконання боржником рішення суду, а навпаки вказує на те, що вирішення даного питання не лежить в площині оскарження дій приватного виконавця, оскільки стосується законності дій банківської установи при такій операції. Відтак вважає, що скаржником обрано помилковий спосіб захисту порушених на її думку прав, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник АТ «Ідея Банк» Жовтонецький В. М. також надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення скарги з тих підстав, що приватним виконавцем вжито заходів відповідно до вимог чинного законодавства України та у межах наданих повноважень, і фактичних обставин справи добровільного виконання АТ «Ідея Банк» рішення суду шляхом сплати коштів на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 , договірне списання яких у подальшому в погашення боргу скаржника по кредитному договору № М02.00601.004153530 від 31.07.2018, на думку АТ «Ідея Банк», не може бути предметом судового контролю у межах справи № 127/24633/21, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Хейніс О. Г. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник АТ «Ідея Банк» Жовтонецький В. М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення з підстав, вказаних у відзиві на апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Онишкевич Р. І. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2021 позов ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 2818, який вчинений 16.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 199 960,17 грн. Також стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь Ратушняк ОСОБА_7 3908 грн. судових витрат. Вказане судове рішення набуло законної сили 26.11.2021.

19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий лист по цивільній справі № 127/24633/21.

21.01.2022 стягувач звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Онишкевича Р. І. і заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області № 127/24633/21 про стягнення з AT «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 3908 грн. судових витрат.

26.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р. І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68370380 про примусове виконання виконавчого листа № 127/24633/21 виданого 19.01.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області.

15.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Онишкевичем Р. І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68370380, оскільки згідно з наданої представником боржника копії меморіального ордеру № 2425831 від 05.11.2021 року, борг згідно з виконавчим документом повністю сплачено до відкриття виконавчого провадження, чим фактично виконано виконавчий документ.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем здійснено в повній мірі заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого документа, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Таким чином, звертаючись до суду зі скаргою, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати, у чому саме полягає таке порушення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із частиною другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 цього Закону).

Отже, за наявності документального підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, державний виконавець керуючись пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчує виконавче провадження, про що виносить відповідну постанову.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Звертаючись до суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця, заявник стверджував, що всупереч того, що грошові кошти були відправлені стягувачу за належними реквізитами, не переконавшись в тому, що рішення суду дійсно виконано та чи дійсно стягувач отримав ці грошові кошти, приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Під час розгляду справи судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» добровільно виконало рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2021 у справі № 127/24633/21, сплативши кошти на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 до відкриття виконавчого провадження 26.01.2022, що підтверджується меморіальним ордером № 2425831 від 05.11.2021.

В суді апеляційної інстанції зазначені обставини заявником не спростовані.

Таким чином, закінчуючи 15.02.2022 своєю постановою виконавче провадження № 68370380 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства, за наявності документального підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При таких обставинах суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що приватний виконавець не пересвідчився, чи дійсно стягувач мала можливість вільно користуватися грошима на власний розсуд внаслідок наявності заборгованості перед банком, оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах закону. Виконавець зобов`язаний був встановити факт виконання рішення суду, проте питання неможливості користування коштами з підстав наявності кредитної заборгованості не належить до компетенції виконавця у даному виконавчому провадженні.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хейніс Олександр Григорович, залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник