ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21532/21

Провадження № 22-ц/4820/1068/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року (суддя Продан Б. Г., повне судове рішення складено 13 квітня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши позовні вимоги, зазначав, що 28 січня 2018 року ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» на автодорозі Т-23-14 Теофіполь-Красилів у напрямку смт Теофіполь, неподалік повороту у с. Терешки не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, в порушення вимог Правил дорожнього руху України перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault Каngoo PHA-4» під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП його батько ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці, автомобілі отримали механічні пошкодження. Транспортним засобом вони з батьком користувалися на підставі довіреності від 18 травня 2013 року. Відповідно до вироку Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року, який набрав законної сили 11 листопада 2020 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України. На підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку складає 116990 грн. Крім того, зазнав моральних страждань у зв`язку із смертю батька. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова компанія неправомірно відмовила у виплаті страхового відшкодування.

Тому позивач просив стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на відшкодування матеріальної шкоди 100000 грн, моральної шкоди 44676 грн; з ОСОБА_3 16990 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 44676 грн моральної шкоди та 100000 грн матеріальної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2022 року вирішено питання про стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 1616,67 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі просить його скасувати у цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави для виплати страховою компанією страхового відшкодування відсутні, оскільки позивач пропустив строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того, вважає, що ОСОБА_1 не має права на отримання відшкодування матеріальної шкоди, оскільки він не є власником транспортного засобу.

ОСОБА_3 у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду позивач і його представник апеляційну скаргу не визнали.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 28 січня 2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Т-23-14 Теофіполь-Красилів (Н-03) зі сторони м. Красилова в напрямку смт Теофіполь, на 23 км + 660 м автодороги Т-23-14, неподалік повороту в с. Терешки Красилівського району, в порушення вимог п.п. 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху та в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не впоравшись з керуванням перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем «Renault Каngoo PHA-4» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці (а.с. 43-46).

Відповідно до довіреності від 18.05.2012 ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 бути його представником з будь-яких питань, що пов`язані із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та розпорядження належним йому транспортним засобом марки «Renault Каngoo PHA-4» реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 37).

Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 грудня 2019 року, залишеним без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України (а.с. 43-54).

Відповідно до страхового поліса № АК/2899119 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 грн, за шкоду майну - 100000 грн, розмір франшизи - 0 грн (а.с. 105).

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 39-40).

Листом від 30.03.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило позивача, що розгляд справи за його повідомленням про виплату страхового відшкодування № 18-22-1793 припиняється у зв`язку з неподанням повного пакету документів (а.с. 41).

21 травня 2021 року ОСОБА_1 надав товариству необхідні для прийняття рішення документи.

Листом від 02.06.2021 позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 37.1.4. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пропуском річного строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 42).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов до ПАТ «НАСК «Оранта», суд виходив з того, що у зв`язку із настанням страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язаний відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

На підставі пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 27.3. статті 27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пп. 37.1.4. пункту 37.1. статті 37 Закону № 1961-IV ).

У листі від 30.03.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило ОСОБА_1 про те, що, розглянувши його повідомленням про виплату страхового відшкодування № 18-22-1793, в якому міститься інформація про настання події 28.01.2018, що має ознаки страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , припиняє розгляд справи до подання усіх необхідних документів (а.с. 41).

Зі змісту цього листа вбачається, що звернення позивача до страховика про виплату страхового відшкодування мало місце станом на 30 березня 2018 року, тобто у межах річного строку з часу настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність відмови у виплаті страхового відшкодування та відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування з підстав пропуску річного строку звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не має права на отримання відшкодування матеріальної шкоди, оскільки він не є власником транспортного засобу. Правильним є також з цього приводу висновок суду першої інстанції.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (висновок Верховного Суду України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Отже, позивачу, який правомірно користується транспортним засобом (наявність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, довіреність від 18.05.2012) належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначений відповідно до вимог пункту 27.3. статті 27 Закону № 1961-IV (12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку).

Разом з тим, суд припустився помилки при визначенні розміру відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, що підлягає стягненню з ПАТ«НАСК «Оранта».

Цей розмір суд визначив відповідно до висновку № 061/21 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.08.2021, проведеного судовим експертом Соломахою В. С. за заявою ОСОБА_1 , згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження у ДТП автомобіля марки «Renault Каngoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 116990 грн - ринкова вартість транспортного засобу до ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту є більшою вартості автомобіля і він є економічно необгрунтованим (а.с. 8-36).

Проте Законом № 1961-IV передбачено інший порядок виплати шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

За змістом статті 30 цього Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Тому позивач має право на отримання різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження № 039/22 від 07.09.2022, проведеного судовим експертом Соломахою В. С. за заявою ОСОБА_1 , вартість транспортного засобу марки «Renault Каngoo» реєстраційний номер НОМЕР_2 після ДТП, що мала місце 28.01.2018, може складати 21761,92 грн. Для більш детального виявлення працездатних деталей у зв`язку із значним пошкодженням кузова в передній правій боковій частині КТЗ потребує повного розбирання та дефектування всіх деталей та перевірки їх працездатності.

З урахуванням наведених вище висновків експрета різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 95228,08 грн (116990 грн - 21761,92 грн).

З огляду на викладене частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму матеріального відшкодування до 95228,08 грн та витрат по оплаті судового збору на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (96,7%) до 1563,32 грн.

У решті рішення суду має бути залишено без змін.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір», документально підтверджені витрати ПАТ «НАСК «Оранта» по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 71,62 грн слід компенсувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року змінити і зменшити стягнуту з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму матеріального відшкодування до 95228 грн 08 коп. (дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять вісім грн 08 коп.) та судового збору до 1563 грн 32 коп. (одна тисяча п`ятсот шістдесят три грн 32 коп.).

У решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 71 грн 62 коп. (сімдесят одна грн 62 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта