Справа № 157/748/22
Провадження №2/157/265/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі: головуючого судді Тімонової В.М.,

з участю: секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камені-Каширському Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Камінь-Каширського районного суду Волинської області з вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 4000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що він та відповідачка знаходилися у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 07.02.2022 року шлюб між ними було розірвано. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і надавати не бажає, незважаючи на неодноразові його нагадування про надання такої допомоги. Відповідачка надалі продовжує зловживати алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює. Вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей, всім їм необхідним, з відповідачки належить стягувати аліменти в розмірі 4000 грн. щомісяця на кожну дитину.

Ухвалою судді від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги та просив стягувати аліменти з відповідачки на його користь в розмірі прожиткового мінімуму встановленого законодавством на цей час для дитини відповідного віку на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнала, посилається на те, що допомогу дітям надає по мірі можливості.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07.02.2022 року було розірвано; визначено місце проживання неповнолітніх дітей дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 6-9).

Сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з батьком ОСОБА_1 , про що відповідачка не заперечує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно зі ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно із ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року становить 2618 грн, з 1 липня 2022 року - 2744 грн, з 1 грудня 2022 року - 2833 грн.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Вирішуючи спір на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши наведені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку про те, що відповідачка не є особою з інвалідністю, є працездатною, тому може надавати позивачу кошти на утримання дітей, а також відсутність на її утриманні інших дітей або непрацездатних осіб.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд приймає до уваги, що відповідачка працездатна особа, не є інвалідом, інших утриманців не має, тоді як утримання малолітніх дітей потребує значних матеріальних витрат і розмір аліментів по 2750 грн на кожну дитину суд вважає достатнім в якості участі відповідачки в цих витратах.

Посилання відповідачки про надану нею допомогу дітям не заслуговують на увагу так як не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються показами позивача.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Внаслідок повного задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 2750,00 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: В. М. Тімонова