(2/199/994/22)
РІШЕННЯ

іменем України

25.08.2022

м. Дніпро

справа №199/10426/21

провадження № 2/199/994/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Барабаш Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину автомобіля та припинення права власності на частку, -

за відсутністю учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину автомобіля та припинення права власності на частку.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, у тому числі у вигляді транспортного засобу «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

У відповідності до свідоцтва про право власності на спадкове майно виданого державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 23.06.2021 року вказаний транспортний засіб належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , по Ѕ частині кожному. Свідоцтво про право на спадщину підлягає реєстрації в сервісному центрі МВС.

З приводу користування спільною сумісною власністю між сторонами постійно відбуваються суперечки. Відповідач звертався до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою про усунення перешкод у користуванні рухомим майном та встановлення порядку користування рухомим майном. Проте ухвалою суду по справі №209/775/19 від 02 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду за заявою позивача.

Також у провадженні Заводського районного суду Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ТОВ «Автоскай», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням суду по цивільній справі №208/2811/20 витребувано із незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску. Рішення суду по справі № 208/2811/20 було виконано шляхом передачі транспортного засобу одному із співвласників, а саме ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі.

На теперішній час автомобіль фактично знаходиться у позивача ОСОБА_1 , проте вона не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись належним їй транспортним засобом у тому числі через те, що відповідач не з`являється до органів МВС з метою реєстрації транспортного засобу за співвласниками у відповідності до свідоцтва про право власності, про що свідчить письмова відмова у проведенні державної реєстрації транспортного засобу.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією щодо придбання у ОСОБА_2 належної йому частини автомобіля, проте такі пропозиції залишаються без розгляду. Відмовляється відповідач також разом з позивачем продати транспортний засіб на користь третіх осіб та розподілити між собою грошові кошти у рівних частках, сторони досягали усних та письмових домовленостей з цих підстав, але з часом відповідач перестав відповідати на дзвінки позивача, дійти згоди щодо розподілу спадкового майна у досудовому порядку не виявляється можливим.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст.ст. 355, 356 ТІК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні права власності мають рівні права.

Згідно положень ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналізуючи вказану норму права, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11) та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ (з п. 42. рішення ЄСПЛ в справі «Андрій Руденко проти України») слідує, що внесення вартості частки у власності на депозитний рахунок суду першої інстанції було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15.

У відповідності до висновку №07/11/21 від 18 листопада 2021 року складеного судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем ринкова вартість колісного транспортного засобу - «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова VIN НОМЕР_1 , на дату оцінки (дослідження), з урахуванням дефектів експлуатації, догляду та зберігання, складає 140 244 (сто сорок тисяч двісті сорок чотири) грн. 30 коп.

Таким чином вартість Ѕ частини транспортного засобу, що належить відповідачу складає 70 122 грн 15 коп. Вказана грошова сума внесена на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією№0.0..1 від 24.12.2021, що додається до позовної заяви.

Аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16.01.2012 у справі № 6-81 цс 11, від 02.07.2014 у справі № 6-68цс14.

Визнання права власності на вказаний транспортний засіб в цілому за позивачем не завдасть шкоди інтересам відповідача, адже у спільній частковій власності сторін залишиться інший транспортний засіб, що входить до спадкової маси, а саме автомобіль «Ford scorpio», 1985 року випуску, номер кузову НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , також у спільній частковій власності сторін перебуває квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , тобто матеріальний стан відповідача є задовільним, а вартість частини спірного автомобіля визначена судовим експертом у розмірі 70 122 грн 15 коп. відповідає ринковій вартості аналогічних транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 183 ЦК України, автомобіль є неподільною річчю, тобто такою, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що автомобіль є неподільною річчю, спільне користування автомобілем є неможливим, припинення права власності на частку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача з урахуванням того, що позивачкою попередньо внесено вартість цієї частки на депозитний рахунок суду, ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом в якому просить припинити право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину транспортного засобу «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , з компенсацією ринкової вартості частки у розмірі 70 122 грн. 15 коп. на його користь та просить визнати право власності на Ѕ частину вищевказаного автомобіля за ОСОБА_1 .

Представником відповідача адвокатом Забара А.В. подано до суду відзив на позов, в якому сторона відповідача заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає його таким, що направлений на протиправне позбавлення Відповідача права власності та обмеження його прав. Так, ОСОБА_2 був сином ОСОБА_3 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилася спадщина. У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину, Відповідач успадкував Ѕ частину наступного майна: автомобіля марки «FORD SCORPIO», 1985 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію АЕС №31 1955 від 27.05.2009 та автомобіля марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_1 . Іншим спадкоємцем є Позивач - ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що автомобілі за життя батька Відповідача знаходились в його користуванні та він не здійснював їх відчуження, то після смерті батька відповідача, він правомірно вважав, що автомобілі перебувають у користуванні ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовлялась надавати Відповідачу автомобілі та вказувала, що їй невідоме їх місце перебування, Відповідач звертався до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом про усунення перешкод в користуванні автомобілями та встановлення порядку користування спільним майном. Під час розгляду справи було з`ясовано, що автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, продано, а тому він залишив свій позов без розгляду. В подальшому рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21.04.2021 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоскай», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння та суд ухвалив - визнати недійсним спірний договір купівлі-продажу; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки «GEELY EMGRAND7», 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 05.09.2014 та зобов`язав ОСОБА_4 передати Відповідачу автомобіль.

На виконання зазначеного рішення суду між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складено акт, за яким начебно відбулася передача автомобіля. Проте рішенням суду витребувано майно з чужого незаконного володіння повністю, а не в Ѕ частці, на користь ОСОБА_1 що дає їй законне право реєстрації такого майна в органах МРЕО.

Крім того, відповідач не погоджується з висновком експерта щодо вартості спірного автомобіля. Так, у користувіванні позивача автомобіль перебуває з моменту смерті її чоловіка, а батька відповідача, тоді як висновок експерта зроблено станом на 18.11.2021 і вартість спірного майна визначено в порушення ч.2 ст. 365 ЦК України. Оскільки позовні вимоги є безпідставними, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 22.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Забара А.В. представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на транспортний засіб «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_3 є сторони по справі дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали у власність в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , зокрема і по Ѕ частині автомобіля «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом, виданого Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою 23.06.2021.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2021 року розглянуто цивільну справу №208/2811/20 та ухвалено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоскай", третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору недійсним та витребування майна від чужого незаконного володіння задоволено повністю та визнано недійсним Договір комісії №3/60 від 01.02.2019 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОСКАЙ" та ОСОБА_3 ; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; зобов`язано ОСОБА_4 передати автомобіль марки «GEELY EMGRAND 7», 2013 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , розподілено сдуоий збір.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2021 року виправлено описку в рішенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 квітня 2021 року по цивільній справі №208/2811/20 в частині вирішення питання розподілу судового збору.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом.

У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України ("таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї") перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд приходить до висновку про відсутність визначених у статті 365 ЦК України підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на частку у спірному транспортному засобі, крім того, таке припинення права спільної часткової власності завдасть істотної шкоди його інтересам, з огляду в тому числі і на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 квітня 2021 року. Крім того, позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів неможливості спільного користування спірним автомобілем, а також доказів того, що припинення права відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника.

Слід також зауважити, що умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21 лютого 1986 року в справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 343/2271/16-ц, від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц, від 14 квітня 2021 року у справі №344/120/16-ц, від 17 травня 2021 року у справі № 183/4432/16-ц, від 22 вересня 2021 року у справі № 289/398/16, та інших.

За встановлених обставин, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 вересня 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б.Подорець