Справа № 699/1161/21
Номер провадження № 2/699/148/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в особі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10.09.2019 по цивільній справі № 699/621/19 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися згідно з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 08.05.2009 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми в розмірі по 250 грн на кожну дитину щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття найменшою дитиною.

Указане рішення набрало законної сили 10.10.2019 тому на його підставі було видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця від 23.10.2019 було відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей. Однак відповідачем аліменти вчасно і у повному обсязі не сплачувалися, унаслідок чого станом на 01.11.2021 заборгованість зі сплати аліментів становить 51797,11 грн. Відповідно до змісту довідки-розрахунку заборгованості у період з 01.04.2020 до 31.12.2020 та з 01.04.2021 до 31.10.2021 відповідач узагалі аліменти не сплачував. Крім того, боржник вперто ігнорує вимоги державного виконавця щодо прибуття на його виклики та погашення заборгованості, що у сукупності свідчить про його злісне ухилення від сплати аліментів.

При цьому, позивач зазначає, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, інших дітей на своєму утриманні не має, має добрі стабільні неофіційні доходи, які витрачає лише на власні потреби, умисно ігноруючи обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей, покладений на нього рішенням суду, тому з нього має бути стягнута неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.10.2019 до 01.11.2021 загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 186569,24 грн.

З огляду на це позивач просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 51797,11 грн.

Ціна позову становить 51797,11 грн, тому на підставі п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України справу визнано малозначною та ухвалою від 09.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Водночас відповідач копію ухвали про відкриття провадження і копію позовної заяви з додатками отримав лише 15.07.2022 та протягом строку, визначеного в ухвалі від 09.12.2021 подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що позов не визнає, оскільки заборгованість за аліментами виникла не з його вини, а з поважних причин, через збіг тяжких сімейних обставин.

Так, відповідач пояснив, що стягнення аліментів у новому розмірі розпочато з 10.10.2019. Однак у 2019 році батько відповідача ОСОБА_5 тяжко хворів, маючи інвалідність ІІ групи, як хворіла і його мати ОСОБА_2 , маючи цироз печінки, що потребувало вартісного лікування, медичних обстежень тощо. У цей період відповідач матеріально допомагав хворим батькам.

На той час відповідач працював сторожем і отримував мінімальну заробітну плату, тому щомісячна сума аліментів 2590,25 грн для нього була непосильна.

Крім того, 05.01.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача і з 23.03.2020 до 20.05.2020 він перебував під вартою у Черкаському СІЗО та не мав ніякого доходу. Через перебування у СІЗО його звільнили з роботи. А у період з 21 травня по жовтень 2020 року включно та з лютого по грудень 2021 року включно відповідач був зареєстрований як безробітній.

У 2021 році відповідач вісім разів переказував аліменти на рахунок позивачки у посильному для нього розмірі (від 300 до 500 грн), але указані суми не вказані у довідці-розрахунку.

Крім того, у 2021 році стан здоров`я ОСОБА_2 різко погіршився, у зв`язку з чим з 01.10.2021 року йому встановлено ІІ групу інвалідності. Таким чином, отримуючи пенсію в межах 3500,00 грн, маючи хвору матір з цирозом печінки та батька інваліда ІІ групи, не ходячого, відповідач не зміг погасити борг зі сплати аліментів.

Разом з тим, теперішня дружина відповідача ОСОБА_6 також хворіє, що потребує витрат на її лікування. У зв`язку з погіршенням здоров`я 26.01.2022 їй була встановлена ІІ група інвалідності.

Таким чином, відповідач зазначає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з його вини.

До відзиву на позов також додано докази його направлення позивачу.

Позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористалась.

Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься заява про здійснення розгляду справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відповідно до змісту відзиву на позов просив справу розглядати у його відсутність.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10.09.2019 по цивільній справі № 699/621/19 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися згідно з рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 08.05.2009 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми в розмірі по 250,00 грн на кожну дитину щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття найменшою дитиною.

На підставі вказаного рішення 18.10.2019 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Корсунь-Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 23.10.2019 за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 60398117.

З довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.11.2021 № 16715, виданої Корсунь-Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) вбачається, що станом на 01.11.2021 заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дітей становить 51797,11 грн. Розмір аліментів, що стягується за місяць - від 1197,50 грн до 3079,50 грн. Божником сплачено 8297,50. Разом з тим, у період з 01.04.2020 до 31.12.2020 та з 01.04.2021 до 31.10.2021 відповідач узагалі аліменти не сплачував.

Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.10.2019 до 01.11.2021 загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 186569,24 грн.

У постанові Верховного Суду від 18.01.2021 в справі № 636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено правовий висновок, за змістом якого відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідач ОСОБА_2 указує на те, що у період з 23.03.2020 до 20.05.2020 перебував у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». На підтвердження вказаного ним надано довідку про звільнення від 20.05.2020 серія ЧРК № 09020.

Згідно зі змістом довідки Корсунь-Шевченківської районної філії Державного центру зайнятості від 03.02.2022 № 01-14/54 у період з 21.05.2020 по 12.10.2020 ОСОБА_2 був зареєстрований як безробітній, у зв`язку з чим отримав дохід за вказаний період у розмірі 8972,69 грн (середній розмір допомоги становив 1906,91 грн на місяць).

Батьки відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 21.02.1981) хворіють, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 5ЧК № 107025 та результатами комп`ютерної томографії органів черевної порожнини від 27.03.2017. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач надає їм допомогу на лікування, з огляду на що суд критично ставиться до тверджень відповідача, що батьки перебувають на його утриманні.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я у період з 10.08.2021 по 18.08.2021 ОСОБА_7 перебував на лікуванні у Черкаській центральній районній лікарні, що підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 467 від 18.08.2021.

ОСОБА_7 з 01.10.2021 встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 353975, у зв`язку з чим він отримує пенсію (пенсійне посвідчення серія НОМЕР_2 ).

Теперішня дружина відповідача ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 від 16.09.2017) також з 26.01.2022 є особою з інвалідністю ІІ групи (довідка до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 358773). У період з 08.02.2021 до 31.02.2021 ОСОБА_6 була зареєстрована як безробітна, у зв`язку з чим за вказаний період отримала дохід у розмірі 10266,12 грн, що підтверджується довідкою Корсунь-Шевченківської районної філії Державного центру зайнятості від 03.02.2022 № 01-14/53.

Відповідач також зазначив у відзиві, що у 2021 році він здійснював поштові перекази аліментів безпосередньо колишній дружині (позивачці), на підтвердження вказаного надав копії фіскальних чеків АТ «Укрпошта»: від 22.03.2021 на суму переказу 300,00 грн; від 26.04.2021 на суму переказу 300,00 грн; від 27.05.2021 на суму переказу 400,00 грн; від 23.06.2021 на суму переказу 400,00 грн; від 30.07.2021 на суму переказу 400,00 грн; від 27.08.2021 на суму переказу 400,00 грн; від 27.09.2021 на суму переказу 300,00 грн; 26.10.2021 на суму переказу 300,00 грн. Також надано фіскальний чек за жовтень 2019 року (дату визначити неможливо) на суму переказу 500,00 грн.

Указані перекази у довідці-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів не відображені.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що боржник ігнорує виклики державного виконавця.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частинами першою-третьою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови:

- існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України;

- наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19).

Відповідач дійсно повною мірою рішення суду не виконував. У зв`язку з викладеним станом на 01.11.2021 у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів.

Разом з тим, відповідачем надано належні докази на підтвердження відсутності його вини у виникненні такої заборгованості. Судом установлено, що за можливості відповідач сплачував аліменти на утримання дітей.

Ураховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274, 430 ЦПК України, ст. ст. 181-184, 196 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 , інші дані суду не відомі.

Повний текст рішення складено 11.10.2022.

СуддяЛітвінова Г.М.