Єдиний унікальний номер 317/4086/21
Провадження № 2/317/419/2022

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та просить визнати за нею право власності порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту чоловік не залишив. Спадщину відкриту після смерті чоловіка позивач прийняла шляхом звернення із заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні спадкових прав було з`ясовано, що спадковий будинок не був зареєстрований належним чином, тому нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Заярна М.А., у судове засідання не з`явились. 27.09.2022 через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_3 подано заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача, територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з`явився. 06.01.2022 до суду надійшли пояснення на позовну заяву, за змістом яких відповідач своїми діями ніяким чином не порушує чи не порушував права позивача. Позовні вимоги позивача не суперечать інтересам відповідача. У вирішені справи покладаються на розсуд суду та просять розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як видно зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.04.2021 Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 546.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 06.06.1986 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, 06.06.1986 був укладений шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , актовий запис № 27.

Як встановлено судом, згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництво індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 18.09.1967, ОСОБА_2 виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області відведено та передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 700 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На наданій земельній ділянці ОСОБА_2 зобов`язався побудувати одноповерховий житловий будинок.

У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок побудований у 1985 році, самовільних побудов немає.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308626542 від 31.08.2022 відомості щодо житлового будинку АДРЕСА_1 у реєстрах відсутні.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З копії спадкової справи видно, що заповіту ОСОБА_2 не залишив. Заявою від 12.10.2021 ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, наразі немає.

Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори № 1631/02-31 від 24.11.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На час зведення спірного будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988) і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26.08.1948 та Постановою від 26.08.1948 підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Так, 05.08.1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва об`єктів. Тобто до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Матеріали справи містять технічний паспорт за змістом якого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться закінчений будівництвом житловий будинок загальною площею 62,6 кв.м, рік побудови 1985.

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 успадкувала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки у позасудовому порядку у позивача відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області (код у , 70450, Запорізька область, Запорізький район, смт Кушугум, вул. Соборна, буд. 23) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок літ. «А» (загальна площа 62,6 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян