Ухвала

22 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 477/836/21

провадження № 61-9134ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, неодноразово змінював та уточнював свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь 543 565,83 грн майнової шкоди та 200 000,00 грн моральної шкоди від дій посадових осіб районної державної адміністрації Вітовського району, спричинених складанням фіктивних документів, не зверненням уваги на установчі документи, акт встановлення меж на місцевості від 17 січня 1995 року, рішення виконкому Воскресенської селищної ради народних депутатів від 09 листопада 1993 року та рішень Воскресенської селищної ради від 23 квітня 2001 року № 16, від 11 вересня 2003 року та від 13 липня 2012 року № 12.

Жовтневий районний суд Миколаївської області рішенням від 23 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 20 липня 2022 року поновив ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 20 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 11 153,49 грн та надати докази на підтвердження сплати вказаної суми або докази на підтвердження звільнення скаржника від сплати судового збору; надати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 04 серпня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору з підстав, визначених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відмовив. Апеляційну скаргу повторно залишив без руху та надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 11 153,49 грн та надати докази на підтвердження сплати вказаної суми або докази на підтвердження звільнення скаржника від сплати судового збору; надати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 31 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року визнав неподаною та повернув заявнику.

ОСОБА_1 15 вересня 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року рахувати невідповідною вимогам Закону та скасувати рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року не підлягає касаційному оскарженню, так як воно не було предметом апеляційного перегляду по суті, тому у відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Окрім цього, відповідно до статей 25 та 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій. Касаційна скарга повинна бути подана саме до Верховного Суду, водночас в касаційній скарзі зазначено, що вона подана до Верховного Суду України, тобто неправильно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Також, як видно з мотивувальної частини касаційної скарги ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року, однак у прохальній її частині просить ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року рахувати невідповідною вимогам Закону, однак не зазначає, яке саме судове рішення Верховний Суд має прийняти за наслідками розгляду його касаційної скарги в цій частині.

Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Ураховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судового рішення та їх відповідне мотивування, а також правильно зазначити найменування суду, до якого подається скарга, уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням статті 409 ЦПК України, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення скарги без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області про відшкодування шкоди.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов