РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/9624/21

Провадження № 22-ц/4815/375/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В.,Шимківа С.С.,

секретар судового засідання : Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Начальника Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради Туровича Б.М. на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2021 року, ухваленого в складі судді Бучко Т.М., дата складання повного тексту рішення08 листопада 2021 року, у справі №569/9624/21 ,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 5 квітня 2021 року у межах своєї компетенції нею було прийнято наказ № 19-к «Про звільнення ОСОБА_2 » на підставі заяви останньої про звільнення її з займаної посади вихователя з 5 квітня 2021 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Наказом Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради № 224 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 , притягнуто до дисциплінарного стягнення у виді догани за фактом порушення нею вимог ст.47, 116 КЗпП України, оскільки у день звільнення ОСОБА_2 не було видано належним чином оформлену трудову книжку та не проведено розрахунок. Вказує, що причиною невручення належним чином оформленої трудової книжки та не проведення повного розрахунку стало те, що ОСОБА_2 у день звільнення самовільно залишила робоче місце до кінця зміни, не забравши трудову книжку. Покликається на те, що в результаті незаконних дій відповідача їй заподіяна моральна шкода .

Вважаючи наказ незаконним та таким, що грубо порушує її права та інтереси, просила суд про задоволення її позовних вимог.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Скасовано наказ Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради № 224 від 12 квітня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Стягнуто з Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь ОСОБА_1 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору та 4662 (чотири тисячі шістсот шістдесят дві) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скаргу мотивована тим, що суд не врахував, що позивач не виконала свій обов`язок щодо надсилання звільненій особі в день звільнення повідомлення про необхідність отримання трудової книжки, а надіслала таке повідомлення лише 07.04.2021. Крім того, висновок суду про недоведеність вини позивача у формі необережності є хибним. Вказує на порушення судом порядку допиту свідків, а також на те що висновок суду щодо заподіяння моральної шкоди ґрунтується на припущеннях та підтверджується жодним доказом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із відповідачем та працювала на посаді директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 4 художньо-естетичного напрямку Рівненської міської ради.

5 квітня 2021 року ОСОБА_1 було прийнято наказ № 19-к про звільнення ОСОБА_2 із займаної посади вихователя з 5 квітня 2021 року за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Головному бухгалтеру ОСОБА_3 провести відповідні розрахунки згідно з чинним законодавством.

6 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулась із скаргою до Управління освіти Рівненського міського виконавчого комітету щодо її неправомірного звільнення з роботи.

В цей же день наказом № 112-осн. Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про створення комісії» з метою розгляду фактів по суті, зазначених у зверненні вихователя ЗДО № 4 ОСОБА_2 , створено комісію для проведення службового розслідування.

Згідно з актом від 12 квітня 2021 року з розгляду звернення ОСОБА_2 комісією встановлений факт порушення ОСОБА_1 процедури звільнення з роботи ОСОБА_2 Директор дошкільного закладу порушила строки виплати працівниці належної суми розрахунку при звільненні та видачі їй трудової книжки у день звільнення з роботи.

Наказом Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради № 224 від 12 квітня 2021 року ОСОБА_1 , директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 4 художньо-естетичного напрямку Рівненської міської ради, притягнуто до дисциплінарного стягнення у виді догани за фактом порушення вимог ст.47, 116 КЗпП України, який був виявлений комісією, а саме: у день звільнення 5 квітня 2021 року ОСОБА_2 не було видано на руки належним чином оформлену трудову книжку та не проведено розрахунок.

За приписами статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

В силу статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вказаних норм права вбачається, що порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 4 художньо-естетичного напрямку Рівненської міської ради, затвердженими директором ЗДО № 4 ОСОБА_1, передбачено, що трудові книжки зберігаються в закладі як документи суворої звітності. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на директора (п.2.7); припинення трудового договору оформляється наказом директора (п.2.12); керівник закладу дошкільної освіти зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у відповідності з чинним законодавством. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

За вимогами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Убачається, що в день звільнення з роботи вихователя ЗДО № 4 ОСОБА_2 їй не була вручена трудова книжка та не проведений розрахунок, оскільки працівник самовільно залишила робоче місце за три години до закінчення робочого дня, що стверджується актом від 5 квітня 2021 року.

7 квітня 2021 року на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про необхідність терміново з`явитися у заклад дошкільної освіти і забрати свою трудову книжку. Виплата всіх належних коштів проведена 9 квітня 2021 року відповідно до відомості розподілу виплат ЗДО № 4 від 9 квітня 2021 року № 210409СТ413375.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в судовому засіданні не доведено порушення позивачем норм трудового законодавства та наявність її вини як однієї з ознак порушення трудової дисципліни, а тому позовна вимога про скасування наказу № 224 від 12 квітня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо законності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності спростовуються матеріалами справи і встановленими судом обставинами.

Відповідно до частини першої статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт завдання моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони завдані, в якій грошовій сумі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Встановивши те, що позивачем не надано суду доказів причинно-наслідкового зв`язку між накладення дисциплінарного стягнення та погіршення стану здоров`я, суд першої інстанції, врахувавши показання позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов помилкового висновку про часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., оскільки відсутність одного із елементів настання цивільно-правової відповідальності виключає наявність моральної шкоди.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази заподіяних моральних страждань, або втрат немайнового характеру внаслідок накладення на позивача дисциплінарного стягнення, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, Апеляційний суд погоджується із висновком суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4662 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. ( частина 10 ст.141 ЦПК України).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено на 50 % судові витрати необхідно покласти на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам та стягнути з позивача на користь відповідача різницю у судових витратах понесених відповідачем у більшій сумі при подачі апеляційної скарги у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Начальника Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради Туровича Б.М. задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення моральної шкоди відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради судові витрати у розмірі 454,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 07.04.2022 року.

Головуючий :

Судді :