Справа №: 398/2081/22
провадження №: 2/398/1443/22
"11" жовтня 2022 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Демченко І.М.
за участю секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрія в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію,
Представник КП «Теплокомуненерго» звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за отриману теплову енергію в розмірі 21 660,47грн. та судові витрати. Заява обґрунтована тим, що КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 склалися договірні правовідносини, про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про право власності власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В порушення вимог п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконують зобов`язання щодо строків оплати послуг, наданих позивачем, в зв`язку з чим станом на 01.06.2022 року за відповідачем рахується заборгованість за отриману теплову енергію в розмірі 20 078,59грн.. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано боржнику 3% річних в сумі 364,12грн. та індекс інфляції в сумі 1217,76грн..
24 серпня 2022 року відповідачем ОСОБА_1 до канцелярії суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вона не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована та постійно проживає за іншою адресою: а саме по АДРЕСА_2 та фактично не користується послугами позивача, у звязку з чим споживачем цих послуг не являється. Вона, як власник майна, зобовязана приймати участь в утриманні майна і від цього обовязку не відмовляється, але вона являється не єдиним власником квартири. Разом з нею співвласниками квартири є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.06.1993 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.12.2020 року. За таких обставин вважає, що заборгованість за послуги централізованого опалення є спільним боргом усіх співваласників і борг має розподілятись між усіма співвласниками пропорційно до частки кожного у праві власності на квартиру.
Ухвалою суду від 01.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 19.09.2022 року клопотання представника позивача КП «Теплокомуненерго» про залучення співвідповідачів у цивільній справі задоволено. Залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в межах розгляду цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію.
Ухвалою суду від 11.10.2022 року у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи була повідомлений належним чином, подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву не надали.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду у справі N 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу учасника справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Також суд зазначає, що оскільки відповідачам роз`яснювалося право подати відзив, у якому вони повинні викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, що виникли у справі.
Згідно ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.06.2018 року, КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради,один з видів діяльності якого послуги теплопостачання, які надаються наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, за рахунок власних та залучених коштів підприємства.
У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.
Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
КП «Теплокомуненерго» надає послуги з теплопостачання. Відповідач користувався вказаними послугами з теплопостачання, чим підтвердив свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ним та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством.
Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 14.02.2022 року №140 та свідоцтвом про право власності на житло від 02.06.1993 року, виданого згідно з розпорядженням від 02.06.1993 року №2542.
Позивачем на ім`я відповідача ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_3 , відповідно до якого станом на 01.05.2022 року становить заборгованість за отриману теплову енергію за період з листопада 2020 року по травень 2022 року в сумі 21 660,47 грн., яка складається з: 20 078,59 грн. - сума заборгованості за надані послуги, 364,12 грн - 3% річних, 1217,76 грн - індекс інфляції.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
З огляду на вищезазначене, відповідачі у період нарахування заборгованості були споживачами послуг, які надаються КП "Теплокомуненерго". Внаслідок несплати відповідачами за отриману теплову енергію утворилась заборгованість за отриману теплову енергію в сумі 21 660,47 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Заперечень щодо правильності розрахунку в частині заборгованості за отриману теплову енергію від відповідачів не надходило.
Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 ІV від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 2, 3 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Плата за теплову енергію стягується у відповідності до тарифів і в порядку, передбаченому п. 18 Постанови КМ України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг», де зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В п. 20 даної Постанови вказано, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.
Відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується.
Оскільки відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг, суд погоджується з обґрунтованим розрахунком розміру заборгованості, інфляційних нарахувань та 3 % річних, що доданий позивачем до позовної заяви.
Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 щодо стягнення з неї суми заборгованості пропорційно частці в квартирі на підставі такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Правила здійснення права спільної сумісної власності передбачена ст. 369 ЦК України, згідно з якими співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з вимогами ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1993 року, виданого згідно з розпорядженням від 02.06.1993 року №2542, власниками квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної приватної власності (а.с. 37).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегілонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 38).
Доказів про припинення спільної сумісної власності відповідачем не надано, також не надано доказів на поділу спільної сумісної власності на частки, отже квартира перебуває у спільній сумісній власності усіх чотирьох співвідповідачів та є неподільною.
Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно зі ст. 322 ЦК України власники зобов`язані утримувати майно, яке їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 2481 грн. 00 коп. на користь позивача з відповідачів в рівних частинах..
Керуючись ст. ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 ІV від 24.06.2004 року, ст. ст. 525,526, 625 ЦК України, ст. ст.12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, -
Позовну заяву Комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або)обов`язки до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий : І.М.Демченко